Dr. Bogomir Novak 

kako obvladujemo dejavnike zdravja in bolezni?

Kazalo                                                                                                                                         1

Spremna beseda                                                                                                                           1
                              
I. Družbeno kulturni modeli v dveh paradigmah zdravja                                             2-177  
                                                                                                                     
1.	Uvodna interdisciplinarna razprava o zdravi družbi                                                              3
2. Različni družbeni in kulturni okviri zdravja/bolezni                                                              7
3. Različni modeli razumevanja zdravja in bolezni                                                                  15
3.1 Obeležja (osebne) rezilientnosti                                                                                          23                                                                                                                                                 
4.	Zdravje kot prioritetna slovenska vrednota  in omejene kapacitete našega zdravstvenega sistema                                                                                                                                       32
4.1 Let nad kukavičjim gnezdom                                                                                              40
4.2 Ekonomija zdravljenja v Sloveniji                                                                                      46   
4.3. Varčevanje pri zdravstvenem sistemu                                                                                48 
5. Stanje zdravstvene vzgoje na področjih edukacije                                                                57                                                                
6. Vprašanje komplementarnosti medicinskih paradigem                                                        63
6.1  Vzhodna in zahodna medicina                                                                                           75                                                                              
6.2 Nekatere značilnosti homeopatije                                                                                       79
7. Ali se z medikalizacijo sprevrača naše zdravje v iluzijo?                                                     83
7.1 Salutokratska farmacevtska ideologija zdravja                                                                   88
8. Sklep                                                                                                                                      92 Literatura                                                                                                                                   99 Internetni viri                                                                                                                           

II. Antropološka vertikala posamičnika pri zavzemanju za osebno zdravje           101-177                                                                         

1. Psihosomatsko pogojeno duševno zdravje                                                                          101
1.1 Psihična, socialna in duhovna pogojenost telesnega zdravja                                            107
2. O vzorcih in načinih zdravljenja bolezni                                                                            112                                                                     
2.1. Hayine in Myssine diagnoze in prognoze                                                                        113                                                                        
2.2. Drugi avtorji predstavljajo drugačne pristope                                                                  118
3. Obeležja samozdravljenja                                                                                                   131
3.1 O pomenu osebne telesne kulture za zdravje                                                                    144
3.2 Specialni učinki joge, tai chija, chi gonga, prehranskih dodatkov                                   149
4. Zdravstvena pismenost starostnikov                                                                                   154                          
5. Zaključek                                                                                                                             167                                                                                                                 
Literatura                                                                                                                                 173                                                                                                                            
Viri                                                                                                                                          177

Spremna beseda

Očitno je, da kljub napredku medicine duhovno ozaveščeni posamičniki prav zato svoje zdravje obvladujemo prej z neformalnim kot s formalnim znanjem o zdravju zlasti zato, ker večina nima medicinske izobrazbe. Nekatere zdravstvene revije (Bogastvo zdravja, Zdravje, Misteriji, ABC zdravja, Narava in zdravje) skrbijo za to, da bili  bolje zdravstveno ozaveščen. Bolnik lahko vse ve o svoji bolezni, a si kljub temu ne more  pomagati v celoti. Rabi pomoč za samopomoč.
	
Veliko govorimo o umetnosti poslušanja lastnega telesa in duha. Tudi zdravniki niso nezmot ljivi. Formalno znanje o zdravju je v domeni medicinske fakultete, zdravstvenih domov, osnovne šole. Neformalno Zdravstvene vzgoje je v naših javnih šolah premalo z izjemo zdravih šol in srednje zdravstvene šole. Predvsem manjka v šolah družbenokritična nota zdravstvene vzgoje, ki bi usposabljala učence za kritični odnos do ideologije zdravja, ki jo pogojuje farmacevtska industrija. Razložili smo 10 različnih modelov zdravja. Zaradi naraščajoče moči znanja o zdravju v ozaveščenosti državljanov se spreminja tako zdravstvena vzgoja kot tudi naša zdravstvena pismenost. K temu prispeva tudi zaupanje v razvoj alternativnih in integrativnih medicin (homeopatije, naturopatije,…).    

Nobeno zgodovinsko obdobje ni bilo brez hujših težav in stisk (vojne, zapori, tatvine, razni pritiski). V času spreminja vloga družine, verovanja, države in  šolstva, se zdi, da psihične stiske dobivajo nove dimenzije. Ljudje se jih skušamo zavedati in ukrepati takoj, ko jih zazna mo saj je večji del odgovornosti zdaj na nas samih. Kot pri vseh težavah je bistvena preventi va (zdrav način življenja) in takojšnja kurativa ob nastopu težav, naj bodo fizične ali psihične narave. Če bi dejavnike bolezni v celoti obvladovali, ne bi bilo treba umreti. Razvoj medicine sicer lahko premika meje umrljivosti navzgor, ne more je pa odpraviti. Salutokratizem ne dosega salutio radices – zdravljenja korenin. 

Pričujoči diskurz v knjigi je interdiscipinaren. Antropološko razlikujemo med ožjimi in širši mi  pojmovanji zdravja. Manjšina razume zdravje v najširšem smislu kot fizično, psihosocial no in duhovno ravnotežje in blagostanje individualne osebnosti, večina pa ga razume v ožjem smislu kot odsotnost simptomov bolezni. Vseživljenjsko spoznavamo zdrave in bolne strani naše biopsihosocialne in duhovne večplastnosti. Le postopno osvajamo kritično distanco do salutokratske farmacevtske industrije. Uvidevamo, da je razen simptomatske diagnoze potrebna še globinska. Za različne načine zdravljenja pa naj se zanima pacient sam. vsekakor je nezadostna pšenična, škrobnata hrana.  pomembnejša za zdravje je vegetarijanska kot mesna hrana vsaj glede na Campbellovo Kitajsko študijo in nekatere druge raziskave. 

Zahodna kultura drugače vrednoti zdravje kot vzhodna. Homeopatija in Kneippove modrosti so še zahodni dosežek. Nekatere alternativne medicine že obe kulturi upoštevajo. Razložimo dejavnike pridobivanja zdravstvene pismenosti kot so domače okolje, šole, lastni interes. To vpliva na pridobivanje sekundarnih mnenj zdravnikov o svojem zdravju, izbire zdravilcev in načinov samozdravljenja. Znano je, da narava že sama pozdravi. V drugem poglavju knjige nas zanima, kaj lahko sami storimo za svoje zdravje, kakor nam to priporočajo nekateri avtorji (Pearls, Donna, Hayeva, Myss, Sršen) Neformalno spoznavamo zapletenost in nepredvidlji vost delovanja našega organizma. V monografiji opozorimo, da se z globalno soodvisnost jo vseh povečujejo tudi grožnje škodljivih vplivov okolja. 

Ključne besede: farmacevtska industrija, ideologija zdravja, zdrava prehrana, zdrava družba, zdravstvena pismenost. 

Key words: pharmaceutical industry, healthy food, ideology of health promotion, sane society, health literacy. 

I. Različni družbeno kulturni modeli in dve paradigmi zdravja                                                                 

1. Uvodna antropološka razprava o zdravi družbi                                                                                       

Definicij neformalnega pridobivanja znanja o zdravju in kriterijev presoje za njegovo učinko vitost in namen je več. Vsak se uči na formalen in neformalen način, kako reševati probleme svojega zdravja. Ugotavljamo, da so meje med obema načinoma mehke in premične, ker sta prepletena. 

Ključni dejavniki, ki pomembno vplivajo na posameznikovo zdravje, so: prihodki in družbeni status, socialna opora v okolju, izobrazba in pismenost, zaposlitev/razmere na delovnem mestu, družbeno okolje, fizične razmere v okolju.		

Kako natanko transformiramo zdravje v bolezen in bolezen v zdravje, ne vemo. Zasnov pogosto ne prepoznamo. Vprašanje je podobno drugemu, kako transformiramo nesmisel v smisel. Smisel življenja ni istoveten z zdravjem, je pa povezan z njim. Govorimo tudi o zdravem duhu v nezdravem telesu, čeprav vemo, da je to le polovično stanje.  

Znanje o zdravju razdelimo na splošno, ki velja za vse kot so splošne norme (npr. gibanje v naravi, zdrava hrana, pozitivna osebna naravnanost), specialno medicinsko, ki ga imajo pred vsem zdravniki o posameznih tipih bolezni in singularno, ki si ga pridobiva posamičnik kot ozaveščena celovita osebnost izkustveno pridobiva. Singularnost je sito za splošna in special na znanja, ker se pri vsakem drugače pokažejo njihovi učinki. Nepredviden nastanek simptomov, reakcij terja nova formalna splošna in specialna znanja in ukrepanje v skladu z njimi. Posamičnik se kot biopsihosocialni in duhovni sistem nenehno nahaja v bojnem polju pozitivnih oz. zdravih in negativnih – bolnih vplivov notranjega in zunanjega okolja. Zato so (ne)formalna znanja o tem spremenljiva v korelaciji s stanji njegovega kompleksnega organiz ma. 

V tej e-knjigi skušamo odgovoriti predvsem na naslednja vprašanja: 
1. kakšne so značilnosti in dejavniki našega pozitivnega in negativnega odnosa do zdravja, 
2. kako deluje farmacevtsko industrijska ideologija zdravja, 
3. kako Slovenci vrednotimo zdravje in kaj zanj storimo,  
4. kakšni so koncepti in modeli zdravja in 
5. kako se ideja zdravega posamičnika v zdravi družbi v posameznih skupnostih uveljavlja kljub temu, da na nacionalni in globalni ravni ne deluje? 

Posamičnik usvaja neformalno znanje o zdravju s spontanim in organiziranim vseživljenj skim učenjem, ki se začne pri starših v družinski vzgoji, z refleksijo lastnih izkušenj, iskanjem informacij po internetu, z branjem zdravstvenih revij, knjig, priročnikov, z udeležbo na posebnih izobraževanjih ali seminarjih, skupinah za medsebojno pomoč, v medsebojnih pogo vorih… Javne šole, zdravstveni domovi, raziskovalni inštituti so viri formalnega znanja o zdravju. 

Dobro je vedeti, 
- da članek res ni strogo kartezijansko znanstven, ker to ni bila moja osnovna intenca. 'Znanst venost' je homonim, ki sama po sebi ne razkriva razlike med kartezijansko slonokoščeno epistemologijo in holistično pluralno odprto (denimo Feyeraberndovo) epistemologijo.  
- V najširšem smislu zdravje zadeva vse subjekte in ne le posamičnika (duhovno ozavešče nega posameznika) ali skupine, ampak tudi kulturna okolja v globalnem svetu, v najožjem smislu pa posamičnika z njegovimi specifični mi težavami. Zato je v tekstu poudarek zdaj na enem in drugič na drugem. V zadnji konsekvenci pa po sinergičnih učinkih govorimo o zdravi ali bolni družbi.
- Medicina ni eksaktna veda, družboslovje s humanistiko pa še manj. Učinek ene variable lahko dokažemo le tako, da jo izoliramo od vseh drugih. Moja intenca pa je obratna – pokazati na različne dejavnike, ki vplivajo na neformalno znanje o zdravju pri posamičniku.  
- Vprašanje pa je, ali takšni dokazi' nudijo gotovost, zanesljivost, objektivnost, identitetnost, evidentnost,  monokavzal nost, ekskluzivnost.    
- Kuhn je imenoval »normalna paradigma znanosti« vis a vis revolucionarni paradigmi, ki naj bi jo upoštevali tudi recenzenti in bralci. To pa pomeni, da komunikacijski standard novih znanstvenikov ni več monološki, ampak je dialoški in je pluralizem.   
- Holistična paradigma se ne izogiba spoznanja o človekovi vprašljivosti in ambivalentnosti – volka in ovce.
- Posamičnik, ki razume svojo bolezen simptomatsko, se zdravi klasično. Kdor pa jo razume celostno upošteva zdravilce in samozdravljenje.
- Kdor verjame v kartezijansko paradigmo razmišlja in raziskuje monokavzalno in monološ ko, kdor pa holistično, je v interakcijski komunikaciji z okoljem.   
- Metoda je dvojna hermenevtika, kar pomeni opazovanje s subjektivno udeležbo na proučeva nem predmetu oz. v stiku z ljudmi. 
Ramovš je šestdelni model celostne podobe človeka razvil na temelju Trstenjakove integralne antropologije in iz osnovne tridimenzionalne podobe človeka v psihoterapiji Viktorja E. Frankla (1994: 41-45) in jo dopolnili s tremi sestavljenimi razsežnostmi. Po tem modelu je torej človek nedeljiva celota, ki jo sestavlja šest razsežnosti. Človek je enovita celota, ki jo lahko razumemo le, če upoštevamo vse njegove razsežnosti. 
1.	Biofizikalna ali telesna razsežnost je osnova vseh višjih razsežnosti ter skupni imenovalec človeka z drugo živo in neživo naravo. V telesno razsežnost sodi organizem z organi in organskimi sistemi, presnova in rast, razmnoževanje, zdravljenje in celjenje. Dinamični ali energetski potencial biofizikalne razsežnosti so vse organske potrebe ter fizikalno-kemijske zakonitosti, ki jim je podvržen človek enako kakor vsa druga živa in neživa narava.  
2.	Psihična ali duševna razsežnost je komunikacijska izmenjava med človekom in okoljem na temelju razvitega živčnega sistema, ki je človeku skupen zlasti z višje razvitimi sesalci. V duševno razsežnost sodi zaznavanje okolja in sebe s čutili, intelektualna predelava informacij, čustvena barva dogajanja v zavesti, spomin, navade, obnašanje; vse to na zavedni in nezaved ni ravni. Dinamični ali energetski potencial psihične razsežnosti so vse človekove duševne potrebe.  
3.	Noogena ali duhovna razsežnost je človekovo samoprepoznavanje in njegova zavestna orientacija v ekološki celoti prostorsko-časovne stvarnosti. Njeni glavni lastnosti sta svoboda odločanja in odgovornost za svoje odločitve, kar predpostavlja zmožnost prepoznavanja več stvarnih možnosti ter vrednostno orientacijo med njimi. Dinamični ali energetski potencial noogene razsežnosti so človekove duhovne potrebe, zlasti potreba po svobodi.  
4.	Medčloveško družbena razsežnost. Vanjo sodijo povezave med ljudmi na ravni temeljnih odnosov in parcialnih razmerij v temeljnih človeških skupinah ter vsa razmerja v družbi. Dinamični ali energetski potencial medčloveško družbene razsežnosti je človeška potreba po soljudeh ter komunikaciji in sožitju z njimi z vso ambivalentnostjo privlačevanja in odbojnosti med ljudmi.  
5.	Zgodovinsko kulturna razsežnost obsega človekov individualni ali ontogenetski razvoj od spočetja do smrti ter vrstni ali filogenetski razvoj človeštva od hominizacije naprej. Dinamični ali energetski potencial zgodovinsko kulturne razsežnosti je človekova potreba po razvoju in napredku, po učenju in ustvarjalnosti.  
6.	Eksistencialna ali bivanjska razsežnost pa zadeva človekovo spraševanje, kaj je smisel posameznega dejanja, trenutka ali situacije v okviru ekološke ali sistemske celote resničnosti, njegovo iskanje smisla večjih obdobij svojega življenja ter smisla življenja na zemlji, človeš ke zgodovine in celotne stvarnosti. Dinamični ali energetski potencial eksistencialne razsežno sti je človekova volja do smisla.  Človekovo zdravje in bolezen zadevata vse te ravni. 
Prvi dve od navedenih razsežnosti sta človeku skupni s celotno naravo in vsemi živimi bitji (biofizikalna) ali vsaj najvišje razvitimi živalmi (psihična), medtem ko so noogena med osnovnimi tremi in vse tri sestavljene razsežnosti izvirno človeške, značilne samo zanj. 
Celostni odnos posamičnika do zdravja bolj smiseln, vendar pa težje obvladljiv kot klasični, simptomatski. Z antropološkega vidika ugotavljamo, da je odnos posamičnika do zdravja ambivalenten, ker se sooča s številnimi dilemami in paradoksi, ki jih pokažemo  v odnosih zmernost – pretiravanje, realnost – iluzija, mesna ali vegetarijanska prehrana. Ohranjanje zdravja je odvisno od naše zdravstvene pismenosti, ki vključuje informiranost o možnostih zdravljenja in vzdrževanje zdravega načina življenja. Opredeljujemo različne dejavnike, ki pozitivno in negativno vplivajo na stopnjo zdravstvene pismenosti posamičnikov. Zaradi celovite kompleksnosti problema zdravja smo upoštevali le nekatere (simptomatsko in alternativno) medicinske in sociološko empirične vidike zdravja.    Žal nismo računalniki, da bi potrebe vseh teh ravni 'izračunali' za najboljšo rešitev. To delamo intuitivno, kar pomeni tudi pomanjkljivo.   

Duhovno ozaveščen posamičnik se sooča z različnimi pristopi zdravnikov in morda tudi zdravilcev v vseživljenjskem učenju. Neformalno se uči, kako biti zdravi, koliko samega sebe in drugih sredstev v zdravje investirati in kako nezdrav stil življenja spremeni mo, če nam že bolezni pokažejo, da živimo nezdravo. Dejstvo, da vsako telo na zdravila in operacije reagira drugače, predstavlja za  zdravnika in alternativca, ki skušata bolniku pomagati, trd oreh. Za vse zdravje nismo odgovorni samo sami in si ga ne moremo zagotoviti zgolj s preventivnimi ukrepi, primarno pa smo odgovorni zanj. Zdravo okolje spodbudno vpliva na zdravje, zato si ga vsaj nekateri skušajo ohranjati (npr. s šeng fujem) in uživati le vegetarijansko hrano.     

Posamičnikov zdrav videz ni lahko razlikovati od zdravega stanja njegovega organizma, saj se tudi zdravnik v tem pogledu včasih zmoti. Rekonvalescent še ni telesno zdrav podobno kot so boleči spomini na nepredelane travme iz otroštva še vedno nevarni za izbruh duševne bolezni, ker »telo terja resnico« (Miller, 2005). 

Sledimo družbeno-kulturnemu kontekstu in odnosu do zdravja. Fromm (1970) si je predstavljal zdravo družbo na osnovi modusa avtentičnega bivanja z glavno vred noto produktivne ljubezni do življenja, ki jo imenuje biofilija nasproti modusa imeti, ki vodi v nekrofilijo (ljubezen d o mrtvega). Zdrava družba je zanj tista družba vseh generacij, moških, žensk, družin, v kateri prevladuje biofilija kot osebna drža. 

Nekrofilna, destruktivna družba strahu ni zdrava. Deluje tudi avtodestruktivno na posamezni ke (vojne, umori, samomori). V jugoslovanskem socializmu s človeškim obrazom smo se Frommovemu idealu bolj približali kot pa se v kapitalizmu. Imeli smo imeli dober sistem javnega zdravstva, ki je skrbel tudi za preventivo, medtem ko je sedanji slabši. Gojili smo množične amaterske športe, sedaj pa prevladuje profesionalno tekmovanje.  Šport je od nek daj veljal za poživitev tako telesa kot duha. Vendar je pogost dejavnik zlasti pretirane fizične aktivnosti mišična utrujenost, ki nam pri vsakodnevnih opravkih lahko povzroča neprijetnosti. 

Divji razvoj kapitalizma se od ideala zdrave družbe oddaljuje. Ne  ponavlja več slogana 'zdrav duh v zdravem telesu' niti 'zdravega posameznika v zdravi družbi'. Javno zdravstveno izobra ževanje je le minimalno. Javni zdravstveni sistem je drag in ne temelji na preventivi, ampak na kurativi. Represivna civilizacija (Marcusejev izraz) se manifestira v družbi tveganja (izraz Ulricha Becka) s pretnjami različnih katastrof – klimatske, gospodarske oz. finančne in množi čnih bolezni – epidemij. Obstoječe krizne razmere vzbujajo strah. Vendar pa odgovornost za zdravje nosimo predvsem ljudje sami. 

Razlikujemo med parcialnim in celovitim pojmovanjem zdravja. Svetovna zdravstvena organi zacija  je zdravje že pred 65. leti opredelila kot »stanje popolnega telesnega, duševnega in socialnega blagostanja in ne le odsotnost bolezni ali invalidnosti«. Vprašanje je, na kakšne načine je takšno celostno zdravje dosegljivo, če so zanj pacienti in zdravniki celostno motivirani. 

Bioenergetiki učijo, da se le tedaj počutimo dobro, kadar so vse plasti naše osebnosti v harmoničnem ravnotežju. Osnovni cilj bioterapije je s pravilnimi tehnikami deblokirati pretok življenjske energije skozi energetske centre in okrepiti imunski sistem. Epikur in Voltaire sta anticipirala stališče, da je delo na vrtu zdravo kot bioterapija. 
V  sodelovanju s konvencionalnimi medicinskimi terapijami bioterapija zdravi širok spekter bolezni psihofizičnega izvora. Dejstvo je, da že nezavedno uravnavamo bioenergijo. Da bi pa to delali ne le neškodljivo, ampak tudi smotrno in optimalno, obstajajo priročniki (npr. Andrews, 2002), s pomočjo katerih se lahko te umetnosti naučimo  in tako pomagamo sebi in drugim. Za takšno uporab no neformalno znanje se dobi tudi formalni certifikat. 

Človek je odprt sistem. Če se zaradi bolečin, ki so pogostejše na starost, zapre, zboli in umre. 
Ohranjanje komunikacije z okoljem nas dela mladostne. Motnje v auri vodijo do bolezni. zelo razširjeno je stališče, da so dolgotrajna t. im. negativna čustva (jeza, žalost,..) vir bolezni. Že stari Kitajci in ne šele mi, so vedeli, kako pomembno je uravnoteženo upravljati s svojimi čustvi. Smisel življenja ne dosegajo le zdravi, ampak tudi bolni na telesu, če so zdravi na duhu. 

Ali vemo, kaj boli? 

Ne boli hrbet, boli breme.
Ne bolijo oči, boli krivica, ki jo gledamo.
Ne boli glava, bolijo misli, ki jih mislimo.
Ne boli grlo, boli neizgovorjeno, ali izgovorjeno z jezo.
Ne boli želodec, boli tisto, česar duša ne more prebaviti.
Ne bolijo jetra, boli bes.
Ne boli srce, boli ljubezen.
Prav ta ljubezen, ki je najmočnejše zdravilo." (Ada Luz Marquez).

Petrovec (2015) se sprašuje, kdaj zlo vnaprej prepoznamo ali pa vsaj zaslutimo. Nam samo značilnosti nekaterih posameznikov vzbudijo sum, slutnjo in če že, ali je to njihov zunanji videz, njihovo vedenje, njihova preteklost? To je večna uganka, ker je zlo prepogosto prikrito in nespoznavno. So njegovi nosilci prijazni, celo očarljivi, ali navadni, banalni  ljudje, kakor jih je opredelila Hannah Arendt ob študiju Eichmanna? Je človek načelno dober, če le ob nekaterih priložnostih v življenju dela zlo, sicer pa je prijazen sosed, ki ima rad otroke in sodeluje v dobrodelni organizaciji? Podobno se lahko sprašujemo za simptome bolezni pod plaščem zdravja. Kako močni so, da jih prepoznamo, kakšno preteklost imajo? Kako je z varljivim občutkom, da vse zmoremo ali da nič? Zla dejanja prej ko slej niso zdrava, ker pogojujejo (kolateralno) škodo, telesne in psihosocialne rane. 
Omnes homines sibi sanitatem cupiunt, saepe autem omnia, quae valetudini contraria sunt, faciunt. To pomeni "Vsi ljudje si želijo zdravja, vendar pogosto delajo vse, kar škodi njihove mu zdravju."
2. Različni družbeni in kulturni okviri zdravja/bolezni

V nastajajoči globalni in že obstoječih lokalnih kulturah se srečujemo z različnimi modeli zdravja glede na prevladujoč tip znanja in kompetenc, kot so: 

1. Biopatološki model zdravja izhaja iz naravoslovnega znanja in razume človeka kot živ sistem s fiziološkimi značilnostmi, ki so merljive in so pri zdravem človeku v mejah normale. Nosilci dejavnosti za zdravja na osnovi biomedicinskih znanosti preiskujejo človeški organi zem kot mehanizem in jim pomeni bolezen odstopanja od normale. Tipične dejavnosti za vzpostavljanje zdravja so kirurgija, kemoterapija, itd.

2. Celostni model: zdravje je posledica celostne zavesti in znanja, uravnoteženosti energij in integrativnih pristopov  zastopajo ga različne alternativne medicine. Ali sta alternativa in uradna medicina komplementarni je odvisno od širine (ne)sodelujočih duhov. Pri nas se o tem pripravlja poseben zakon o njunih medsebojnih razmerjih.  Integrativna medicina je v ZDA specialistični študij. 

3. Ekološki model: zdravje je ravnotežje med človekom in čistim naravnim okoljem.

4. Funkcionalistični model opredeljuje zdravje je normalno funkcioniranje družbe. Zdravje je normalno stanje, ko zlasti odrasel človek lahko opravlja svoje družbene vloge in s tem omogo ča preživetje sebe in družine. Ob disfunkciji zdravnik ugotovi bolezen (družbeni nadzor) in dodeli vlogo bolnika, ki prinaša določene pravice (počitek, zdravljenje, nadomestilo osebnega dohodka) in dolžnosti (čim prej ponovno vzpostaviti zdravje – staro stanje in prevzeti svoje družbene vloge). Funkcionalizem je konservativen, predpostavlja absolutno avtoriteto zdrav nika in ne upošteva sodelovanja bolnika, kar pa je nujno pri obravnavi kroničnih bolezni in za celostno zdravje.

5. Marksistični model zdravja izhaja iz stališča, da način družbene reprodukcije določa zdravje producentov.  Zdravstvo v kapitalizmu postaja profitna dejavnost, ki omogoča zdravju škodljivo proizvodnjo, medicina prehaja v industrijski tip in je vse bolj specializirana in hierarhična, prinaša profit (zavarovalnice, farmacija). Marksizem pojmuje zdravje/bolezen kot rezultat konfliktov zaradi neenakosti in nepravičnosti v družbenih odnosih. 

6. Družinski model zdravja: družina ima temeljno vlogo v neformalnem zdravstvenem  delu, saj v nji poteka večina zdravstvene nege in zdravljenja. V družini se dogaja rojevanje, nega in socializacija otrok, zdravstvena vzgoja, skrb za starejše, invalide, psihična podpora, skrb za hi gieno, prehrana, oblačenje. Vir nevarnosti za žensko zdravje predstavlja dom (nasilje moža, dvojno delo, izčrpanosti), spolnost (okužbe, nasilje), rodnost (spol otroka, odločanje o številu otrok), rojevanje (umrljivost mater, poškodbe), plačano delo (vir fizičnega in duševnega stresa in manj plačano delo) in odvisnosti (več tihih, skritih odvisnosti – hrana, tobak, kava, posprav ljanje, nakupi…). Izhod iz obstoječega stanja je v samopomoči in medsebojni pomoči. Zdravstvena nega v družini prav tako sloni na ženski. Na to se navezuje feministična kritika patriarhalnih vzorcev. 

7. Feministični model zdravja obravnava vpliv spola na opredelitev bolezni in zdravljenja ter zdravljenje kot obliko moške kontrole nad ženskami.

8. Skupnostni model pojmovanja zdravja, ki je razvit na zahodu in je v začetni fazi pri nas,  razume zdravje v okviru humanističnega znanja kot zdravje skupnosti. Zdravje je tisto, za kar se skupnost dogovori, da je. Obravnava človeka v družbenih odnosih, v okolju, njegovo povezanost oziroma odtujitev v skupnosti. Zagovorniki in skupnostni delavci za vzpostavlja nje zdravja uporabljajo diskusijo, osebne izkušnje in avtobiografske zgodbe.

9. Biografski model zdravja izpostavlja psihološki pristop, ki v okviru humanističnega znanja obravnava osebne težave posamičnika. Zdravje pojmuje kot dobro delovanje človekove psihe in obvladovanje lastnih težav. V procesu zdravljenja sodelujejo psihoterapevti, socialni delav ci. Svetovalci za vzpostavljanje zdravja uporabljajo pogovor, biografijo, študijo primera, oseb no svetovanje, coaching. Po vsakem modelu se sociologija sprašuje in ga kritično presoja po njegovi (ne)relevantnosti in odkrivanju prednosti in slabosti. 

Zanimivo pa je, da sociologija prezre 10. avtobiografski model zdravja (npr. Eden Donna,  Chopra Depack, Rozman Sanja, Campbell Thomas, Lešnik Lučka, Nela Sršen in moj primer na Medinu). Značilno zanj je, da subjekt s svojo življenjsko zgodbo, v katero je vpeta prebo lela motnja ali bolezen, predstavlja kot popravek obstoječe terapevtske prakse ali pa kot izum novega načina zdravljenja za druge. Ti modeli imajo svoje pozitivne in negativne strani. Med seboj se pogojujejo in delno prekrivajo.   Naša avtobiografija postane biologija, ta pa patologija.

Poznamo tri vrste ozdravljivih bolezni in  četrto vrsto neozdravljvih. Nekateri ljudje hitro zbolijo in hitro okrevajo, drugi pa počasneje okrevajo. Paziti je treba, da akutno obolenje ne postane kronično. Nekatere nekoč neozdravljive bolezni so že postale ozdravljive  znotraj uradne medicine, druge pa po alternativnih tretmajih. Seveda obstajajo prehodne oblike med njimi.   

Individualni in skupni smisel življenja najdemo z izpolnitvijo življenjske naloge. Zato je treba poslušati svoje srce in z zdravim razumom udejanjati njegova navodila. Znani so nasveti »bo di potrpežljiv, nikamor se ti ne mudi.« kljub pospešenemu razvoju še vedno velja 'hiti počasi'. Od antičnih časov dalje velja praktična, moralna filozofija umirjenosti,  uravnoteženosti in osvoboditve od nespametnih strasti. Stari Grki in Rimljani so razglašali pomen prave mere. Smo civilizacija pretiravanja v vseh smereh, kar ni etično dobro. 

Hote ali nehote se učimo iz ovir, zavračanj, obupavanj in bolezni s prejemanjem takšnega, kakršni smo, z zahvaljevanjem za darove glede na to, ali gre za naše ali tuje izkušnje. Ni se dobro prepuščati starim razvadam, zasvojenostim in mamilom kot so zgolj komercialne TV oddaje, hrani, zdolgočasenim in nekoristnim pogovorom, opravljanju, nekoristnemu branju, nemiru, dolgočasju, lenarjenju (tu ni mišljen počitek, ki si ga vedno v polni meri privošči). Vztrajno bodimo pozorni in ustvarjalni. Vztrajati je treba v miru, ljubezni in iskrenosti. Boj za osnovne vrednote ni nikoli končan, ker nam niso dane same od sebe. Iz Biblije se učimo, da je človek stalno izpostavljen skušnjavam hudega duha.  

Harmonično, brezskrbno, veselo srce je ključno za zdravje. Vaje za čakre spodbujajo hormo ne, ki vplivajo na imunost. Ko občutimo strto srce, je to za mnoge izmed nas eden najbolj bolečih dogodkov v našem življenju. Običajno se ne potrudimo, da bi izdvojili vse dejavnike, ki so do tega stanja pripeljali, ampak se jo trudimo čim bolj zmanjšati, jo otopiti in takoj iti naprej ali pa se vdamo jezi in zanjo okrivimo druge. Če znamo prisluhniti sebi, se nam naše strto srce lahko pokaže kot pot do odprtosti in radosti in nas prebudi v nov svet povezanosti. To pa ni le povezano s shambalo (sanskrt: shambhala – mesto miru), ampak tudi z duhom tolažnikom.  Postali smo družba, ki verjame v psihologijo takojšnje rešitve kot so hitra hrana, tehnični aparati, tehnike sproščanja. Nekateri reagiramo takoj, drugi pa šele sčasoma. 

Vse čakre spodbujamo s sistematičnim dihanjem na njihove pripadajoče barve. Vizualizacija na barvno dihanje: rdeča barva sproža vse čudovite energije. Odpravlja prehlade. Vdihujte oranžno barvo, ki vam uravnoveša čustva, zdravi mišična obolenja, lajša  dihalne težave, prebuja ustvarjalnost in vrača življenjsko radost. Zlato rumena je univerzalna zdravilna barva, ki pri barvnem dihanju blagodejno vpliva na težave v glavi. Nato  vdihujmo zeleno barvo, ki vam lajša živčna obolenja, vzbuja občutek uspešnosti, izboljšuje vid in pomaga, da se znebimo slabih navad in nas pomirja. Modro svetlobo dihamo, tako da nas vsak vdih blaži, pomirja, in prebuja umetniške talente v otroški duši. Temno modro dihanje pospešuje zdravljenje in celjenje  po operaciji, z zelenim odtenkom celi kosti in pomaga odpreti intuicijo. Turkizno dihanje je dobro za zdravljenje artritisa. Vijolična barva je dobra  za okostje in živčevje, čisti telo in pomaga pri razstrupljanju, prebuja duhovno uglašenost, usklajuje fizične in mentalne vidike človeškega energijskega sistema.  

Uporabljajmo naslednje afirmacija za svoje čakre od zgoraj navzdol: 

- kronska čakra - Popolnoma se zavedam in sprejemam božjo voljo, neskončno bit, neizmerno veselje
- tretje oko – sprejemam popolno odgovornost za svoje misli, besede in dejanja
- srčna - brezpogojno ljubim sebe in druge, ko se dajem in  tedaj, ko sprejemam
- sončni pletež – sem odločen, sprejemam polnost svojega življenja brez strahu in občutka krivda
- sakralna čakra – zaupam sebi in drugim, spoštujem svoje in tuje potrebe
- korenska čakra - zavedam se svojega položaja na zemlji in vem, da bodo moje potrebe zadovoljene.

Prvi razlog za ta zapis je razširiti različne poglede na fenomene bolezni, zdravljenja in zdrav ja. Ne dajem prednosti nobenemu izmed njih, niti uradno medicinskemu pred zdravilskim ali obratno. Drugi razlog je v opozorilu na moralne in druge družbeno-kontekstualne vidike bolezni/zdravja. Hinavščina in skorumpiranost (lat. curruptio) sta nezdravi zaradi vrednotne krize z distresnimi distorzijami.  

Na zdravje kot kvaliteto/zadovoljenost potreb vpliva tudi politika.  Politična  ali katerakoli druga vrsta apatije ne vodi do zdravja, ker človek izgubi vrednostno orientacijo.  Sama eko nomska blaginja  ne  pomeni nujno  zdravja, je pa zdravje razumljeno kot večstranska bla ginja posamičnika. Kot vidimo je zlasti v nerazvitih državah neizobraženost z nepismenost jo povezana z revščino in visoko stopnjo obolevnosti. Maroko se želi otresti bremena  revščine,  tako daj naj bi država razvijala šolstvo, vendar pa ga ne zaradi visoke stopnje birokratizacije in teženj po ohranitvi obstoječega stanja. Pomanjkljivo šolani so potencialni kandidati za revščino. Dobro šolstvo je zaradi človeškega kapitala pogoj in posledica dobre ekonomije.

Obstaja tudi sociološki okvir nevarne družbe, ki jo analizira Beck (2002). Ogroženost človeka v vsej svoji večplastnosti bo kot posledica ekstremizmov komunizma in nacifašizma t. j. tota litarizma še dolgo časa predstavljala problem. Postkomunistični človek obdobja globalizacije se bo moral spoprijeti s to svojo preteklostjo, če si želi izgraditi boljšo prihodnost. 

Na pragu informacijske revolucije delamo vedno več kot 8 ur na dan, s čimer prostovoljno podaljšujemo delovni čas, da bi lahko več potrošili. S  to prakso se  oddaljujemo  od  ideje osebnosti, ki je v harmoniji in v ravnotežju z okoljem in s seboj. V Sloveniji bi morali vzpos tavljati mehanizme pravne države in obenem povečevati socialni kapital boljšega zaupanja v druge in vase.      

Takšni pojavi vplivajo na kakovost naše samopodobe. Ta po Jamesu ni le to, kar posamičnik misli o sebi, da je, ampak vključuje tudi nezavedni idealni del, s katerim se želi pokazati drugim. Zrela samopodoba je tista, ki je stabilna, trajna, premočrtna in urejena. V 21. stoletju postajajo prepričanja, ki svarijo pred nevarnostmi sodobnega časa, čedalje pogostejša: na eni strani opozarjajo na zmedenost današnjega človeka, obupno iskanje lastnega smisla, prevlado informacijske tehnologije nad pristnimi medosebnimi odnosi in podobno. Na drugi strani pa kritiziramo prezaposlenost, pehanje za denarjem, medosebno odtujevanje, različne nove zasvojenosti, pojave agresivnosti, depresije in skušamo omiliti suicidarne tendence. 

Zaradi nenehnih družbenih sprememb po AGIL shemi imamo danes le še skrpano samopodo bo (nem. Flickwerke, ang. patchwork). To je najbolj naporna samopodoba, ki jo je kdajkoli v zgodovini imel človek, ker jo je treba krpati, če hočemo, da je fleksibilna. Podob in slik ima mo še preveč, problem je v pomanjkanju trdnega modela (v smislu sistema norm in življenj skih usmeritev), po katerem bi jo sestavljali. Ko kdo ne najde več moči, odpove tako, da se raztrga po vseh šivih, konkretno pa se to kaže na najrazličnejših odklonskih vedenjih: zagren jenosti, depresivnosti, odvisnosti, v sovraštvu do samega sebe, v nasilju do drugih ali v nasilju nad samim seboj itd. Končna  oblika raztrganosti svoje lastne skrpane samopodobe pa je samomor. 

Unescova definicija zdravja kot vsestranskega blagostanja se danes z novejšimi spoznanji o odnosu med prehrano in zdravim načinom življenja, ki ga proučuje biološka antropologija, še kako potrjuje. Načela ohranjanja socialnega in duševnega zdravja so delno enaki z načeli  ohranjanja telesnega. 
  
Naša socialna država ne more doseči cilja kvalitetnega  življenja in osebnega razvoja držav ljanov brez spodbujanja raziskovanja  na področju  socialne politike pri usmerjanju učinko vitih socialnih programov. Na zahodu je patologija mladih predmet številnih znanstvenih raziskav. Pri nas pa je zaostajanje prakse in teorije primarne  preventive pogojeno tudi s trans ormacijo starega sistema vrednot v novega. Na prehodu iz kolektivističnega sistema v indivi dualni nastaja križanje različnih sistemov vrednot, ki otežkočajo avtonomni razvoj mladih.     

Kot  odgovor na to krizo vrednot nastaja nov model razvojne  preventive. Z njo presegamo zastareli medicinski patocentrični model (bolje preprečiti kot zdraviti). Bistvo novega modela je v oblikovanju takšne vitalne, kreativne in fleksibilne avtonomne  osebnosti, ki se lahko spoprime z izzivi svojega sociokulturnega  okolja  in  preseže svojo krizo s prilagajanjem novim potrebam in  usklajevanjem  svojih  individualnih potreb  z  družbenimi.  Cilj postmo derne socialne države je razvoj zrelih, uravnoteženih osebnosti, ki so podjetne, svobodne in integrirane v družbo s tržnimi zakonitostmi in pluralno demokracijo. Zdravje posamičnika in družbe je nujni pogoj za doseganje teh ciljev.
Različne kulture si razlagajo vzroke zdravja in bolezni različno. Karmična  razlaga bolezni kot posledica  krivde in greha je  prevladovala v stari Grčiji, Tibetu in je še danes živa v  religi jah vzhoda in zahoda.  Bolezen so v stari Kitajski razlagali kot posledico  motenj v cirkulaciji jina in janga, v Indiji pa  prane  v smislu  kozmične  energije. V moderni medicini  so  vlogo  greha prevzeli  neznani virusi, nezdrava prehrana,  onesnaženo  okolje, depresija. Po magično – šamanistični tradiciji je bolezen  rezultat delovanja demonov. 

Danes še vedno prevladujejo parcialni  pogledi na izvor bolezni, ki so organskega izvora (oslabljenost  organizma) ali  psihičnega izvora (npr. občutek krivde, frustracije, resignacije). 
Vsaka kultura pomeni določen način življenja. Če se ta spremeni, ni več tako zdrav kot je bil. Tako danes Kitajci ne jedo več zgolj riža, ampak hitro hrano, postajajo debeli. Tudi Krečani so že delno nadomestili domačo hrano za hitro hrano v McDonald restavracijah.
 
Poznamo celo zgodovino kulturnih konceptov zdravja, ki pokažejo, da ni homogenega koncep ta zdravja. Različne paradigme zdravja so kulturno pogojene z  razumevanjem funkcioniranja telesa in duše.  Razlikujemo dve glavni. Zahodna konvencionalna medicina zdravje razume parcialno po kartezijansko newtonovski paradigmi, ajurveda, stara Kitajska in Indija pa celostno. Orientalska medicina je usmerjena bolj k preventivi kot zahodna.

Naš pogled na svet je v veliki meri kulturno pogojen, se pravi, da mu ga je oblikovalo njegovo socialno okolje. To lahko razložimo s konceptne mreže in skupine. Mreža je sistem pravil in omejitev v neki kulturi in je lahko gosta (stroga, precizna pravila) ali redka (vse je stvar poga janj). Glede na to, kako je odrasli posamičnik povezan z drugimi v skupini, razlikujemo med močno in šibko skupino. Močna  skupina pomeni izrazit občutek pripadnosti, kar pomeni, da je skupina pomembnejša od posamičnika, v šibki skupini pa se posamičniki lahko uveljavijo enakovredno, ker je zanje Gemeinschaft.  

Nekateri avtorji se trudijo, da bi svoj model univerzalizirali. Mojster Chang (2003) nam je na enem njegovih seminarjev pokazal nekaj enostavnih vaj za boljši pretok qi-ja po telesu. Stari Kitajci so že gojili tradicijo zdrave dolgoživosti, ki jo Chang (2003) želi približati Evropej cem. Razvijali so tudi akupunkturo, akupresuro, tuina masažo in pravilnega dihanja za ponov no vzpostavitev energijskega ravnovesja v telesu, za preventivo pa redno izvajajo gibalne vaje tai chi in qi gong. Upoštevajo še pravila feng shuija. 
Starodavni kitajski zdravniki so verjeli, da je naše vesolje sestavljeno iz 5tih osnovnih elemen tov, ki so les, ogenj, zemlja, kovina in voda. Vse v vesolju (med nebesi in zemljo), vključno z ljudmi je v odnosu s temi petimi elementi. Zato so poizkušali uporabiti pet elementov ne samo za vsako fizično stvar na svetu, temveč tudi za barve, smeri, letne čase in zvoke. Vprašanje je, kako si s tem znanjem sami pomagamo. 
Campbell (2012) pojasnjuje vpliv hrane na zdravje oz. bolezen posamičnikov. Opozarja na medsebojno prepletenost industrijske hrane,  farmacevtske, industrije, ter znanosti, šolstva in politike. Ker politika podpira farmacevtsko industrijo in proizvodnjo hitre industrijske hrane, je npr. v ZDA in v drugih državah čedalje več bolnih. Petrokemična in prehranska industrija sta prav tako 'udarile' mimo človekovih potreb.

Tisti odrasli, ki razumemo, da lahko sami za svoje zdravje naredijo več kot vsi drugi, primer jamo različne vire informacij in preizkušamo na sebi delovanje različnih možnih rešitev. Kdor ne živi brezhibno kot navita ura, lahko prej umre preden spozna samega sebe, svoje poslan stvo, zdrav slog življenja in prehranjevanja. Zaradi napačnih izbir se po metodi poskusov in zmot učimo pravih postopkov. V prihodnosti bo vprašanje ortonomije oz. ortopraksije pravil nega ravnanja z lastnim telesom vedno bolj pomembno. Znano je, da tehnični homo sedentus ravna napačno, ker smo programirani za homo erectusa. 

Campbell (2012) nam s pomočjo izkušenj iz Kitajske poda prepričljive argumente za prehrano z rastlinami, ki spodbuja zdravje in zmanjšuje tveganja za bolezni izobilja kot so  rak (debele ga črevesja, dojk, levkemija, rak možganov), diabetes, bolezni srca, ateroskleroza, avtoimun ske bolezni itd. Vedno več ljudi z razvitega sveta se sooča s kroničnimi boleznimi, med kate rimi so v razvitih državah najbolj opazne kardiovaskularna obolenja, diabetes in debelost. Bolezni revščine pa so: pljučnica, obstrukcija črevesja, želodčne razjede, prebavne bolezni, tuberkuloza, revma, diabetes itd. (Campbell, 2012: 80). 

Mesne hrane se ne da povsem nadomestiti z vegetarijansko ali celo vegansko, ker ta določenih substanc nimajo (npr. vitaminov b6 in b12, aminokisline z žveplom,…). Zato si lahko z njo namesto prejšnjih bolezni nakopljemo nove. Znano je, da je treba hrano pripravljati z ljubeznijo in jesti počasi brez nervoze. Potrebujemo rastlinske in živalske beljakovine. Telo nam pove, da je za nas najbolj zdrava tista hrana, ob kateri smo optimalno dejavni in dobro spimo. Vegetarjanstvo ni več priznano kot najbolj zdravo.      

Zdravilišče Radenci je izdalo knjižico, ki opredeljuje zdrave obroke za zdravo srce, proti stresu, proti sladkorni bolezni, za zdravo hujšanje. To pripomore do zdravja in dobrega počut ja. Seveda moramo biti dosledni in izbrati tisto hrano, ki nas v naših šibkih točkah najbolj krepi. V določenih urah obiskovalci pijejo radensko. Zaradi nezdravega načina življenja se število sladkornih bolnikov povečuje. Več telesnega gibanja vpliva tudi na boljše spanje. Glicefit tablete pospešujejo predelavo glukoze. Premočna hrana mi povzroča pekoč občutek v želodcu. Uživam noacid, da bi odpravil kašljanje zaradi refluksa.  

Spreminjanje naše zdravstvene kulture je pomembno, ker se s spreminjanjem pogojev našega življenja najprej neformalno in nato formalno spreminjajo tudi spoznanja. Campbell (2012) nas uči, kako se z lahkoto spremenimo iz pasivnih kupcev zdravja in daljšega življenja v infor mirane subjekte, ki uporabljamo veliko neformalnega znanja o zdravju, čeprav morda že imamo katero izmed kroničnih ali avtoimunskih bolezni.

Farmacevtska podjetja medkulturne in socialne razlike še povečujejo. Večji  delež prihodkov od prodaje namenjajo trženju in korupciji kot pa raziskavam in razvoju. Od javnih ustanov za razmeroma majhen denar odkupijo patente, opravijo klinične poskuse, zdravila registrirajo, jih pošljejo na trg in z njimi mastno zaslužijo. Po drugi strani pa so sistemsko zanemarjene bolez ni, ki ubijajo milijone ljudi v revnejših delih sveta. Razlog za zapostavljanje teh področij je, da takšna zdravila ne prinašajo vidnejših finančnih koristi, niso komercialno zanimiva. Milijo ni ljudi v Afriki umirajo zaradi malarije, hkrati pa farmacevtska industrija vlaga ogromno denarja v zdravila, ki so nekoristna, se pa z njimi dobro služi. 

Farmacevtska podjetja porabijo več denarja za reklame kot za raziskave. Zaradi specializacije in komercializacije se v medicini izgublja celovita človečnost. Ljudje iščemo druge vire, ki pa tudi niso vedno ustrezna kompenzacija. Komercializacija škoduje tudi zdravnikom, ki nimajo avtoritete in so vedno bolj nezadovoljni s svojim delom.  Posledično postajajo odvisni od drog. Zdravniški posegi večkrat bolnikom tudi skrajšajo življenje. Gawande se zavzema za to, da pacient do zadnjega ostane avtor svojega življenja. 

Ajurveda je sistem tradicionalne indijske medicine, ki se je razširila po vsem svetu kot obli ka komplementarne in alternativne medicine zdravilstva. Beseda 'ayurveda' (sanskrt. »āyus«  pomeni »življenje« in »veda« pomeni znanje, znanost). Ajurveda kot  znanje o življenju raz deli štiri aspekte človeka: dušo, um, čustva in telo in ga uči, kako živeti v harmoniji z naravo. S tem spodbuja tudi telesno, umsko, čustveno in duhovno dobro počutje. Izhaja iz načela doš, ki so vata, pita in kapha. Vata je suha in dinamična in skrbi za gibanje, izločanje, dihanje in govor; pita je vroča in oljnata ter skrbi za telesno temperaturo, lakoto in žejo, energičnost in voljo; težka in sluzasta kapha pa skrbi za vztrajnost, moč, obliko, stabilnost ter 'podmazanost' sklepov in telesnih votlin. Vse tri doše so prisotne pri vseh ljudeh, vendar običajno prevladuje ena, včasih tudi dve.  

V ajurvedi biti zdrav pomeni svastha - biti utemeljen v biti – in uživati trajno stanje razsvet ljenja. Ni dovolj, da človekove telesne funkcije optimalno delujejo, ampak je človek resnično zdrav šele, ko je celovito povezan s svojo notranjo inteligenco. Vsa vedenja in znanja ajurve de imajo končni cilj vse vidike življenja pripeljati v sozvočje s to inteligenco, čisto zavestjo, enotnim poljem, ki prežema ves materialen in nematerialen svet.
                                                       
V multikulturnih družbah postaja problem medkulturna komunikacijska interakcija, ki prinaša dobro in slabo, zdrave in nezdrave življenjske sloge. Združevanje in mešanje ljudi ni že samo po sebi zdravo, ker omogoča širjenje epidemij z okužbami – kapljičastim prenašanjem virusov. 

Potrebujemo je več neformalnega in formalnega znanja za implementacijo zdravih navad iz ene kulture v druge kot ga večina ima. Avtorji (Hill, L., H. et  al., 2001) opisujejo, kako na Zahodu (npr. v Alabami) nastajanje nove mreže svetovalcev (community health advisors) in izobraževalcev (health educators, community health workers), ki so jih usposobili v sklopu projektov skupnostnega zdravstvenega izobraževanja. Posebnost te mreže je v tem, da so svetovalci postali tudi spodbujevalci sprememb (agents of change) in animatorji za bolj zdravo življenje. Njihova vloga ni le profesionalno svetovanje,  marveč postanejo del družbe nega gibanja, ki se trudi za preobrazbe skupnosti. Skupnostno zdravstveno izobraževanje, ki korenini v načelih opolnomočenja, socialne pravičnosti in refleksivne skupnosti, spodbuja ljudi, da postanejo aktivni državljani, da prevzamejo pobudo za svoje zdravje in za zdravje v skupnosti, upoštevaje kulturne in etnične razlike. Poudarek pri svetovanju je na spreminjanju življenjskega sloga posamičnikov in skupin. 

John McDougall (2011, 2012) je kot kritični zdravnik zdravil bolnike, ki so bili debeli, diabetični, rakovi, srčni in artritični. Od njih se je skušal tudi česa naučiti: prva in druga generacija Američanov iz Azije, tisti, ki so uživali tradicionalno azijsko prehrano, riž in zelenjavo, so bili vitki, zdravi in brez kroničnih bolezni, ki so pestile druge McDougallove bolnike. Tretja in četrta generacija azijskih Američanov sta se popolnoma prilagodili prehranskim navadam v Ameriki, zato je bila med njimi pogostost debelosti, diabetesa in drugih kroničnih bolezni izjemno visoka. Ob teh ljudeh je McDougall (2011, 2012) spoznal, kako pomembna je prehrana za zdravje. 
Tudi Perlmutter (2015) trdi, da ima prehrana na zdravje naših možganov močan vpliv, tako dober kot slab, kar podkrepi z najnovejšimi znanstvenimi dognanji. Zdaj lahko slovenski bralec v prevodu bere tudi, da bolezni možganov niso nujno zapisane že v naših genih in da lahko krivca zanje pogosto najdemo kar v naši prehrani. Perlmutter prepričljivo povezuje razvoj degenerativnih bolezni možganov kot so Alzheimerjeva in Parkinsonova bolezen s pretiranim uživanjem ogljikovih hidratov. V zadnjem delu doda še 4-tedenski »nizkohidratni« načrt prehranjevanja. 
Kalček sporoča: znano je, da je za optimalno zdravje potrebno uživanje svežega sadja, zelen jave, beljakovin in polnozrnatih živil ter izogibanje hrani, ki pripomore k mašenju žil. S prehrano z  vrta lahko povečamo tudi svoj libido.
V Zgodbi človeškega telesa, prelomnem delu, ki je mešanica znanstvenega in poučnega pristopa, nam Daniel E. Lieberman (2015) podaja jasen in izzivalen evolucijski pregled razvoja človeškega telesa do danes in tudi vizijo njegove prihodnosti. Rdeča nit knjige so glavne evolucijske spremembe, ki jim je bilo človeško telo podvrženo v preteklosti, in njihova povezava s sodobnim načinom življenja, ki smo mu priča danes.
Lieberman v središče svojega obsežnega, strokovnega, a zavzetemu bralcu umljivega dela Zgodba človeškega telesa postavi glavne preobrazbe, ki so pripomogle k prilagoditvam telesa za prvotni in sedanji človekov način življenja, od bipedalizma (hoje po dveh nogah) prek prehranjevalnih navad, torej lova in nabiralništva, do kulturnih sprememb, ki so močno vplivale tudi na delovanje in uporabljanje človeškega telesa – na primer kmetovanje in industrijska revolucija. Avtor o človekovem telesu govori s simpatijo, hkrati pa nas ves čas preseneča s svojimi ugotovitvami, kot je denimo paradoks, da so spremembe življenjskega sloga od kamene dobe do današnjih dni sicer pripeljale do daljše življenjske dobe, vendar pa se je zaradi tega zelo povečalo tudi število kroničnih sodobnih bolezni.
Evolucija poteka iz preteklosti prek sedanjosti v prihodnost. Naravni izbor še vedno neutrudno vztraja pri svojem poslanstvu in tako bo, vse dokler bomo ljudje dedovali variacije, ki vplivajo, čeravno neznatno, na številnost našega podmladka, ki bo preživel in se razmnoževal naprej. Naša telesa so že spremenjena in bodo še. Tudi naši zanamci bodo čez nekaj sto generacij drugačni.
Lieberman (2015) trdi, da so mnoge kronične bolezni nastale kot posledica novih okoliščin, katerim človeško telo ni bilo prilagojeno. Čeprav človek v modernih časih nadvse uživa v sodobnem načinu prehranjevanja, je naše telo še vedno prilagojeno za hrano, kakršno so jedli naši predniki – vlaknasto sadje in zelenjavo, oreščke, gomolje in pusto meso. Moderni človek veliko sedi in počiva, naša telesa pa so še vedno telesa vzdržljivih atletov, ki so vsak dan prehodili veliko kilometrov, pogosto tekli za plenom, plezali na drevesa in kopali jame. Lieberman opozarja, da marsikatere od kroničnih bolezni še vedno obstajajo oz. se še celo stopnjujejo, zato ker se posvečamo le zdravljenju simptomov, ne pa odstranitvi prvotnega vzroka za bolezen. Lieberman (2015) nas spoznava z zgradbo in način delovanja človeškega telesa z evolucijskega vidika. Pri svojih raziskavah se osredotoča na nenavadno anatomijo človeške glave, na gibanje človeškega telesa in na evolucijo teka (predvsem bosonogi tek, ki ga na maratonih prakticira tudi sam, s čimer si je prislužil vzdevek »bosonogi profesor«). Zakaj bi otroci morali žvečiti žvečilni gumi in zakaj je sadni sok nezaželena hrana, se sprašuje Lieberman kot zagovornik bosonogega teka. Liebermanov evolucijski pristop nas privede do marsikaterega spoznanja, ki se upira intuiciji. Zgodba človeškega telesa je zanesljiv vodnik po težavi, ki se bo še poslabšala, preden bo šlo na bolje.« (The Guardian) 
3. Različna razumevanja modelov zdravja in bolezni

Koncepti in modeli že kažejo na različna razumevanja zdravja. Znano je, da je zdravje več kot le kot fiziološko stanje. Že njegova definicija, ki jo je podala Svetovna zdravstvena organizaci ja (SZO ali angleška kratica WHO), nakazuje na to, da zdrav je ne more biti samo domena posameznega individua, ampak družbe kot celote. SZO razume zdravje kot fizično, psihično in socialno blagostanje posamičnika v družbi. 

Kot sledi iz splošne definicije zdravja, tudi zahodne družbe ne zvajajo več zdravja na fiziološ ko komponento. Psihična komponenta je močno vpeta v družbene odnose, na katere pa ne vplivamo v celoti. Pri komponenti socialnega blagostanja se že močno oddaljimo od kompe tenc posamičnika. Škoda je, da govorimo le o psihosomatskih, ne pa tudi o psihosocialnih ozirih zdravja. Posamičnik sicer lahko vpliva na oblikovanje družbenih odnosov, vendar ti še bolj vplivajo na oblikovanje njegovega življenja.

S  temi komponentami zdravja se ukvarja več znanosti. Tako spada zdravje pod domeno medi cine z imunologijo, psihologije, sociologije, kulturne in medicinske antropologije zdravja, biologije, kemije, ekonomije, teologije, etike itd. Ni jasno, kako kompleksno ali enostavno je mogoče razumeti oba pojava, ki sta ključna za sposobnost našega delovanja in nehanja. Spra šujemo se po ogrožujočih in zaščitnih dejavnikih, ki so v interakciji v trinomu dednosti, oko lja in lastne aktivnosti določene osebnosti. Vseh dejavnikov ne moremo videti, ključno pa je ali se osredotočamo na dejavnike pomanjkanja ali dejavnike blagostanja. 

Na zdravje in bolezen gledamo kot na subjektivno doživeto ovrednoteno in hkrati zunanje zaznavno in ovrednoteno pristno kvaliteto življenjskih procesov v razvoju telesnega subjekta in njegovega življenjskega okolja. Zdrav človek dojema samega sebe celostno in diferencira- no, v telesni povezanosti s svojim življenjskim okoljem (kontekst in kontinuum). Za zdrave- ga je značilno, da živi v sedanjosti, spremlja in reagira na spremembe v lastnem telesu, vnaša novosti v svoje življenje in ohranja stik s svojim središčem.   

V medsebojni igri zaščitnih in ogrožajočih dejavnikov, spodbujajočih in razbremenjujočih načinov, ustreznih njegovi vitalnosti/ranljivosti, potencialom obvladovanja, kompetencam in resursom, je zmožen obvladovati kritične življenjske dogodke oz. probleme, regulirati samega sebe in se vzdrževati. Soustvarjamo in konstruktivno razvijamo svoje telesne, duševne, duhov ne, socialne in ekološke potenciale in s tem tudi občutke smiselnosti, integritete, dobrega po- čutja in socialne koherence. Praviloma pri tem obstaja tudi dobro imunološko in telesno zdrav je (saluto-fiziologija), čeprav ni vedno s tem povezano (pri tem mislimo na osebnostno povsem zdrave paciente v invalidskih vozičkih zaradi multiple skleroze). Imunski sistem je prilagojen za normalno stanje organizma, ne za pretiravanje. Vrhunski profesionalni šport je za zdravje nevaren poklic. Bolje je bilo, ko ni bila na prvem mestu tekmovalnost, ampak sodelovalnost. 

Potrebujemo kvalitativno ter kvantitativno dobro umerjene raznolike spodbude (multiple sti mulacije) v obliki dobrohotnih spodbudnih odnosov atmosfer, scen, pozitivne podpore in virov. Zato posvečamo toliko poudarka usmerjenemu delu z zaščitnimi dejavniki, salutogenim vplivom in spodbujanju odpornosti (rezilience) v terapiji. 

V integrativni terapiji razlikujemo antropološki in salutogenetični pojem zdravja ter klinični pogled na bolezen. Antropološko pojmovanje zdravja je osrediščeno v konceptu »povezujoče pripadnosti« Bolezen pa določa koncept multiple odtujitve od telesa, od drugega, od social nosti, od življenjskega okolja s postvarjenimi življenjskimi pogoji in hladnimi družbenimi oblikami. To je pogosto vzrok telesnih, duševnih in socialnih obolenj. Klinični pojem bolezni je osrediščen v pojmu patogene stimulacije v interakciji s salutogenimi stimulacijami koncep ta zdravja. Če poenostavimo je zdravje sinergija pozitivnih bolezen pa sinergija negativnih dejavnikov. 

Bolezen razumemo kot prisilno imobilizacijo telesa, prekinitev ali moten pretok energije čaker, zmanjšano delovno sposobnost, potrebo po pomoči. Lahko je posledica zunanjega škod ljivega delovanja eksogenih dejavnikov na naš organizem ali pa tudi notranjih napačnih informacij. Medicina pozna specialne teorije specifičnih bolezni. Subjektivne disonance v telesnem čutenju zdravja dobijo sčasoma objektivne posledice. Nastanejo zaznani odmiki od pričakovanih oz. dogovor jenih stabilnih zunanjih podob zdravih telesnih, duhovnih in social nih življenjskih procesov. Na patogenezo gledamo z integrativnega pristopa v teku vsega življenja, kar lahko vodi  k specifičnim kliničnim slikam. Poseben pomen pripisujemo izčrpa nju osebnih virov moči in sposobnosti integriranja zaradi travmatičnega distresa. Lahko pride do obremenitev in okvare čutilnega, imunskega in nevronskega sistema (patofiziološke spremembe), čeprav ni to zmeraj nujno. Pri tem mislimo na ljudi, ki so dolgo časa prenašali ekstremne obremenitve in izoblikovali odpornost oz. rezilienco. 

Holistični pogled na odnos med boleznijo in zdravjem terja holistično učenje in zdravljenje.  Že v Bibliji lahko razberemo, da je bolezen posledica samozaslepljevanja, neposlušnosti, samovolje, nasedanja skušnjavam, zlim duhovom. Ne vemo, kako čas sedi v naročju večnosti. Pomeni biblijskih zgodb so vedno enaki v nauku, kaj je moralno prava pot in katera je napač na. Tisti, ki so za nas pomembni drugi, sodijo v naš svet kakovosti. takšni so nam vzor. Ni vseeno, v kom ali v čem vidimo svojo identiteto, ki je rezultat umetnosti medsebojnega umeš čanja, uglaševanja in usklajevanja. Ne nazadnje je tudi rezultat razlikovanja, distanciranja in odtujevanja. Mati prek zrcaljenja pove otroku, kdo je in kakšen je. Vse življenje išče pacient self-objekte, ki naj bi nadomestili starševske funkcije. 

Beg od reševanja problemov je beg od zdravja. Vendar le negativne emocije problemov ne  rešujejo. Peale (1992) trdi, da se je treba z vsem žarom 'zagnati' v to, kar želimo. Pretirana  proizvodnja  in potrošnja  načenjata  individualni  in družbeni imunski sistem samo zaščite. Patološki pojavi nastanejo z destrukcijo  imunskega  sistema in s tem  dinamičnega  ravnotež ja sil. Stari Grki so vedeli, da je zmernost (gr. sophrosyne) kot vrlina (arete) najboljša zaščita pred deviacijami čezmerne ga življenja. Zmernost kot ravnotežje ima celostni pomen, ker pomeni podrejanje nižje, čutne narave  višji  razumski  naravi človeka. Ta model  je  veljal  za stabilno  naturalno družbo z dominantnim kontemplativnim  načinom življenja. V novem veku industrializacija sicer spod budi uveljavljanje aktivnega načina življenja, ki  postane dejavnik destabilizacije in dezintegracije. 

Nekateri se vedejo, kot da zdravja ne marajo. Zdravje vzdržujemo s samodisciplino, zna njem, sposobnostmi in investicijami vanj. Zdravje je pomembno zaradi  dejavnega odnosa  do  življe nja oz. odnosa  'produktivne  ljubezni' (Frommov izraz).

Čedalje bolje spoznavamo, da nam ne zmanjšujejo našo  vitalno  moč le družbene okoliščine, ampak tudi mi sami. Vedeti je treba, da ideologija zdravja služi tudi za neupravičeno prepove dovanje in celo preganjanje. Če  presojamo pogoje  zdravja  po  pogojih ekološke  notranje  in  zunanje  onesnaženosti,  lahko opazimo, da oba pogoja slabo  izpolnjujemo. Zunanje okolje močno onesnažujemo, notranje pa tudi z  negativnim mišljenjem  in  vrednote njem (trma,  nevoščljivost,  zamerljivost itd.). Parcialno vrednotenje zdravja se prenaša iz starejše na mlajšo generacijo. 

Simonton (1988) predstavlja preobrat v medicini uma in telesa, na področju, ki je danes poznano kot psihonevroimunologija. Od tistega časa je bilo napisanih več sto knjig, ki so poudarjale koristi sproščanja, afirmacij in miselnih slik pri zdravljenju raka in drugih bolezni. Siegel govori o svojih izkušnjah z nenavadnimi pacienti z rakom, kot jih imenuje sam. Njego va knjiga je bila več let na seznamu uspešnic in njegovih govorov ter seminarjev se je udeleže valo veliko ljudi. Drugi primer je knjiga Shakti Gawain (1982).

Pellitier (1977) je napisal klasično delo 'Mind as Healer, Mind as Slayer' (Um kot zdravnik, um kot ubijalec) na tem področju. Psihonevroimunologija  se ukvarja s pogoji zdravja, s preu čevanjem stresnih odzivov in možnostjo obvladovanja stresa. Razlikuje med notranjim in zunanjim zastrupljanjem, ki je nasprotno notranji in zunanji ekologiji. Vitalni in zdravi smo, če imamo dobro komunikacijo z okoljem in s samim  seboj. 

Psihonevroimunologija je moderna medicinska veda, ki obravnava uravnavanje hormonskih in živčnih ravnovesij znotraj človeka v povezavi z njegovo odpornostjo/dovzetnostjo za bolez ni. Za tovrstna ravnovesja je pomembna tako človekova konstitucija (dednost), kot njegova psihofizična aktivnost, zmožnost, obremenitve, psihosocialno okolje, pa tudi njegove življenjske aktivnosti (prehrana, počitek, razvedrilo, družabnost, spolnost), cilji, psihološke naravnanosti. Samo z večplastnim obravnavanjem človekovega življenja, aktivnosti in obreme nitev je mogoče prispevati k odločilnejšemu  razreševanju številnih kroničnih težav, ki  pesti jo človeka – kroničnega bolnika. Ob tem ne smemo pozabiti, da je vsakdo ustvarjalni manager svojega življenja. Namensko postavljanje ciljev in načrtovanje sprememb pa zahteva razume vanje življenjskih procesov in bistvenih praktičnih tehnik za doseganje želenega.

Zlasti je potrebno odstraniti iluzorična pričakovanja. Pogosto ne izkoriščamo rezerve osebne moči v sebi in v okolju. Psihološka resnica je, da se tisti, ki se podcenjuje, tlači, se težko  odlo ča, ker nerad sprejema nove obveznosti,  zahtevne naloge  in  celo priznanja. Pri oblikovanju medse bojnih odnosov moramo vedeti, da se vsi ljudje  radi  počutijo pomembne.  Le manjši na ljudi si postavlja cilje (cca 5%). Zavzemajmo se za svoje  pravice  in  izražajmo svoje  ob čutke  brez  napadalnosti. Izhajati je potrebno iz iskrene želje po izboljšanju odnosov, ki ohra nja ravnovesje v naših možganih, lahko doživljamo več občutkov ugodja, varnosti in mirnosti. Taka občutja veljajo za temelj nadzora nad stresnimi odzivi. Obstaja tudi izraz kiberfiziologi ja (cyberphysiology) kot skupno ime za sposobnost uma, da vpliva na celotno telo. Imunski sistem je mehanizem ozdravitve vseh zdravstvenih težav. Samo zdravniki in zdravila ne poz dravijo pacienta, ampak le pomagajo imunskemu sistemu, ki pacienta dejansko zdravi.'

Zdrav  ali  nezdrav način življenja posamičnikov sta  pogojena  z determinantami  družbenega reda. Pri tem ne gre le  za  vprašanja odnosa med deli 'socialnega organizma', ampak tudi za  (minimalno ali maksimalno) družbeno soglasje o osnovnih vrednotah. Brž ko se vprašamo, kaj je v določeni družbi primarno: ekonomska baza, trg, družina,  človeški  kapital, drsimo po ledu  ideologije. Koncept družbenega reda je postavljen na spokoritev  za  izvirni greh. Če bi hoteli doseči harmonične  odnose  med deli, bi morali ljudje verjeti v humane vrednote,  so- cialno ekološko  tržno gospodarstvo, smiselno vlaganje v človeški  kapital,  družino  kot osno vo za pristne medsebojne odnose, itd. 

Patološki pojavi  so posledica (delne) nesposobnosti družbe za  realizacijo pogojev  človeške  skupnosti. Dokler obstaja  red, obstajajo tudi deformacije, zato Hamletova zamisel, da bi pokončal 'morje  zla', zveni  kot  'donkihotski boj z mlini na veter'. Že v antični  etiki je  vsebo vano spoznanje, da  človek z nedejavno  dejavnostjo  oz. ataraksijo duše ne povečuje količine zla v svetu. Tudi  krščanska etika  z zlatim pravilom dovoljuje toleranco do zla.
    
Natalija Vrečer je v CD 20. 5. 2014 razložila antropološke vidike empatije. Kljub hitremu tehnološkemu napredku v zadnjih desetletjih, je za socialne odnose značilen komaj kakšen napredek v medosebnih odnosih. Še vedno obstaja dobro in zlo - še vedno se dogajajo umori, tatvine, finančno in drugo izkoriščanje ljudi, različne oblike kršenja človekovih pravic, pomanjkanje komuniciranja, druge oblike odsotnosti ljubezni itd. Prav tako smo v 21. stoletju še vedno priče številnim medkulturnim konfliktom v svetu. Nekateri izmed njih se končajo z vojnami. Eden izmed razlogov za te probleme je v nerazumevanju drugih ljudi in pomanj kanje zmožnosti empatije. Empatija je tako sestavni del ljubezni in temelj altruizma. 

Socialni možgani omogočajo, da jo okrepimo v medosebnih in medkulturnih odnosih. Empatija je zlasti potrebna med družinskimi člani, pri paliativni oskrbi, v odnosih med zdrav niki oz. zdravilci in pacienti, v farmacevtski  industrije, itd., saj brez nje ni medsebojnega zaupanja.

Že  bežen  pogled  na naše  primarno-preventivne  programe  kaže na to, da cilji  niso  usmer jeni  k odpravljanju vzrokov oz. determinant kritičnega stanja, ampak  le na odpravo simp tomov. Cilji preventivnih programov kažejo na  to, da bi lahko posamičnik v vsaki starosti ob primerni pomoči družbe dosegel višjo kvaliteto življenja kot jo ima. Cilj preventivne dejavnosti  bi  opredelila kot spoprijem s  problemi, vpogled v lastno doživljanje, pozitivno samo podobo, realen pogled na svet, zdravo življenje v smislu samoakualizacije. 

Učinki preventive so težko preverljivi.  Že v ohlapnemu pojmu preventive je težavnost natanč nejše definicije ciljev. Preventivo lahko razumemo kot dejavnost oblikovanja primernih delovnih pogojev in rehabilitacijo delovne sile za reprodukcijo kapitala. Če je kapital zainteresiran za zdravje, ne pa človek  sam, ga  to spodbuja k slabi samodisciplini in s tem k odvisnosti.  To nas  vodi do hipotetičnega sklepa, da so najbolj odvisni ljudje najbolj potrebni primarne preventive,vendar si jo najmanj želijo. 

Preventiva se sprevrača v kurativo, v bistveno drugotno stanje. S tega vidika resnica o progra mu primarne preventive  ni resnica razkritosti (gr. aletheia), ampak resnica pozabe, kot da  bi šlo samo še za brezimni dao (v našem jeziku za prazni  holizem). To odpira problem celovite ga znanja o zdravju. Hipotetično govorimo o ergomanskem smislu bolezni, ki zaposluje mno go poklicev  na področju  zaščite zdravja v smislu 'gasilcev' v službi  kurative. Vsakdo  mora najprej v odnosu do sebe ravnati preventivno,  sicer dobimo  star  model preventive za druge,  ki  ni  salutocentrično spodbujevalen  z lastnim zgledom, ampak učinku-je preprečeval no  v diskrepanci med besedami (črkami programa) in dejanji.     

Domnevamo,  da potreba po psihosocialnem zdravju  in  učinkovitih programih raste premo sorazmerno z ekonomsko rastjo družbe. Socialistične  utopije  o harmonični družbi so  bile  metafizično ideološke  zato, ker so prikrivale in prezgodaj  odpravljale  obstoječa  nepravična  razmerja  moči v fiktivni  enakosti.  V  tem smislu ne pomenijo prispevka k zdravi družbi in zdravem posamičniku. 

Teorije homeostaze pri zadovoljevanju potreb prej  legitimirajo  psiho socialno  zdravje v stabilni družbi kot  pa  teorije dinamičnega razvoja novih potreb v dinamični družbi, ki  ustvar ja tudi  možnosti za razvoj novih bolezni (rak, aids,  nova  virus na obolenja)  in novih oblik delikvence. Zato ni pomembno  samo  to, kakšno  teoretično paradigmatsko osnovo imajo  programi  primarne preventive  (kratkoročnega,  srednjeročnega  in dolgoročnega časovnega  dometa),  ampak še prej vprašanje, v kateri  smeri se razvijajo družbeni, inter- in intra-per sonalni odnosi: v  benigni ali  maligni,  evolucijski  ali involucijski.  

Koncept stabilne osebnosti v dinamični  družbi (P.  Russell)  pomeni  sintezo akcije in kon templacije. Interakcije potekajo tudi na interinstitucionalni ravni. Če vrednota enakovrednega partnerstva velja  za posamičnike, institucije in odnos človeka do narave, potem nobena soude ležena  stran nima prednosti. Človek si v  vlogi  gospodarja nad naravo zadržuje monopol odločanja o svetu življenja. Zato  se tudi družbeni razvoj razume kot razvoj te posesivnosti. Ker razvoj osebnosti  ne  poteka vedno istočasno z razvojem družbe, zdrava družba ni istovet na z zdravimi posamičniki. Vendar današnja družba in  posamičnik  v bistvu še ne po znata  uravnoteženja  moških  in ženskih vrednot (yin-yang). 

Socialna politika se danes razvija  v smislu zmanjšanja rizika ljudi v industrijskih družbah po vrednotah  "varnosti,  svobode,  solidarnosti,  blaginje,  pravičnosti, enakosti."  Poznamo specifično ženske in specifično moške bolezni, čeprav pri skoraj nobeni nista oba spola statis tično enako zastopa na. Tega pojava nismo posebej proučevali. Npr. pri moškem je dilema poškodovati prostato ali si nakopati (dimeljsko) kilo. Oboje je znamenje neuravnoteženosti sloga oz. pretiravanja. Taoisti poznajo za ženske in moške posebne vaje za ohranjanje zdravja v duhu dolgoživosti. Gre za vaje transformacije negativnih energij v pozitivne.  

Dejstvo je, da so ženske danes preobremenjene z dvojnim delom v službi in doma. Žensko zdravje in lepota sta odraz pravilnega delovanja žlez z notranjim izločanjem. Če te žleze delujejo pravilno, ženske brez težav opravljajo svoje delo in dolgo v starost ohranjajo mladosten videz in vitalnost.  Ženska je v biološkem smislu nadaljevalka vrste.   V vseh arhaičnih kulturah pa je bila ženska tudi t.i. »čuvajka ognja« oz. domačega ognjišča. Vloga moškega je bila zagotoviti materialne pogoje za preživetje, vloga ženske pa je bila zagotoviti zdrav razvoj potomstva – v smislu telesnega in duševnega zdravja. V največjo pomoč ji je bila pri tem ljubezen, ki je v družini vzpostavljala okolje radosti, miru in topline. Da bi svojo primarno vlogo ženska lahko nosila tudi danes, je res da precej odvisno od okoliščin, pa vendarle tudi od ženske same. Če je  temelj zdrave družbe zdrava družina, pomeni, da bi morala biti ženska bolj zaščitena od vseh ogroženih živalskih vrst. 

Salutocentrizem naj bi pripeljal do ravnotežja volje do življenja in volje do sistema. Volja do sistema, ki izhaja iz težnje po gotovosti in poraja  psihopatologijo vsakdanjega življenja in duši občutljivost za bistvene resnice življenja.  Najbolj nevarna je težnja po  zunanji  gotovo sti,  tehniki (Heidegger), avtoritarnosti (Adorno)  in  pravilnosti mišljenja. Človek se ne more odreči potrebe po zunanji  varnosti, vendar je ne sme absolutizirati, ker se sicer znajde v totali tarizmu. Težko je napovedovati, da bo postmoderna kulturna paradigma salutocentrična,  ven dar nekateri pokazatelji kažejo v tej  smeri (npr. manj družbeno-koristnega dela in več razno likih  svobodnih dejavnosti, več nekumulativnih dejavnosti, več varstva okolja  z okolju pri mernimi tehnologi jami, kombinacije zakonitosti trga  in okolja itd.).   

Naravno smrtnost smo zajezili, povečala pa  se  je  agresivna, homicidna  smrtnost kot posledica vojn, nesreč, umorov, samomorov, splavov. Vlade  niso  zainteresirane  za  podatke  o  tej  vrsti smrtnosti. Osnovna pravica je pravica do življenja-smrt  je sredstvo  kaznovanja za napačno  pripadnost. Zdravje je  posledica zdravega načina življenja.

Za teozofe je zdravje tisto stanje, v katerem trije osnovni procesi narave 
1. vsrkavanje (absorbcija), 
2. presnavljanje (asimilacija) in 
3. izločanje (eliminacija)  delujejo v posamičniku v polni meri in v popolnem  ravnovesju. 

Če ni naše delovanje v skladu z notranjimi prepričanji, nastaja distres. Bolečina nas uči, kaj je narobe pri odporu telesa. To se kaže v delovanju strahu, vznemirjenosti in osebne skrbi za telo. Kot rezultat slabih navad, se v mentalnem in čustvenem telesu oblikujejo področja zasta janja; in če je zlo vztrajno, potem vpliva tudi na eterični dvojnik, dokler se končno stanje ne objavi kot bolečina v fizičnem telesu. Ta manifestacija je lahko rak, vnetje žlez, živčni nered, glavobol ali izguba vitalnosti, ki ji sledi živčna izčrpanost. Subtilna telesa in fizično telo postanejo odvisna od sil, s katerimi pridemo v stik takoj, ko poskušamo z duhovnim življe njem. Bolečina je informacijski vir. Če ga znamo prebrati, najdemo sredstva, s katerimi jo pozdravimo. 1/3 bolečin je fizičnega, 2/3 pa psihičnega izvora. Že spomini so boleči. Pomaga ljubeča pozornost na bolečino.

Če hočemo ohranjati trajno zdravje, moramo poznati temeljna načela kot so: 
1. Vzrok bolezni je okvara značaja, ki omogoča karmične prestopke. 
2. Slabo zdravje je posledica klica narave, ki želi pritegni pozornost na pomanjkljivost. 
3. Fizično zdravljenje, ki se ne dotakne značaja, ne more biti uspešno. 
4. Vzgojno urjenje mora zato spremljati fizično terapijo, zato da nevarnost ponovitve dejanj, ki povzročajo bolezen, omejili na minimum. 

Žareče srečni človek je tisti, ki oddaja svetlobo in moč Jezusa in angelov. Oni vnašajo svoje lastne in dinamične življenjske sile, ki bdijo nad pacientom, ter obenem ohranjajo in usmer jajo spuščajoče se sile, ki jih je priklical zdravilec. Wesselman. & Kuykendall (2008) menita, da se pravo zdravljenje ne začne s predpisanimi medikamenti, ampak s soočanjem z lastnimi težavami. Način, na katerega smo se odločili spoprijeti z našimi življenjskimi izzivi, se odraža v našem doživljanju mnogih ravni iniciacije, in tako pozitivnih kot tudi negativnih. 

Rezultat je poglobljeno samouresničevanje in šele tedaj se resnično začne proces samozdrav ljenja. Ko smo enkrat obnovili sami sebe s pomočjo polne in ljubeče podpore svojih duhovnih pomočnikov, lahko začnemo svoje zna nje in sposobnosti širiti navzven v razne skupnosti, pri čemer nam ta bitja služijo kot svetovalci in učitelji. Neposredne izkušnje nas učijo, da je zdravljenje najprej dejanje duha, ne pa rezultat osebne volje in zdravil, čeprav imajo tudi ta svojo vlogo.

S psihoanalitičnega vidika tudi Millerjeva (Miller 2005) opozarja na bistven pomen psihoso matike. Na vrsti slavnih mož pokaže, da bi doživeli še večje uspehe, če bi bili deležni v otrošt vu ustrezne materinske ljubezni.  

Ker je znano, da je bolezen posledica stalnih slabih stresov – distresov, v naslednji preglednici pokažemo razlike med distresom in dobrim stresom, ki ga po grško imenujemo eustres. 
  
                                   Preglednica (1) značilnosti distresa in eustresa

Fiziološko nezdrave spremembe	Fiziološko ugodne spremembe	
Nervoza, blokade, frustracije 	Delovni zanos (flow) in veselje do učenja	
Nizka in negativna samopodoba	Visoka pozitivna samopodoba	
Negativna in averzivna motivacija – stran od 
(motivation away from)	Pozitivna motivacija za (motivation towards)	
Vedenje: reaktivno, nasilno	Proaktivno – iniciativno 	
Prisilno učenje	Spontano, transformacijsko izkustveno učenje	
ogroža naše zdravje in splošno dobro počutje 
	omogoča večjo učinkovitost 
	
zmanjšujejo sposobnost odločanja. 
	povečuje naše zmogljivosti. 
	
Adrenalinski človek	Uravnotežen človek (Trstenjak)	

Preglednice od 1 do 3 seveda ne morejo vsebovati vseh dihotomnih lastnosti. Nekateri menijo, da je duhovno zdravljenje naših emocionalnih in miselnih vzorcev in teles naša glavna naloga. V sebi zdravimo neravnovesja dualnega sveta in vstopamo v novo dobo in celostno duhovno prebujanje. Doba maratonskega razsvetljenja se dogaja do l. 2012. Človeštvo se prebija skozi ozaveščanja oziroma spoznanja temeljnih duhovnih zakonov. 

Creme (2003)  v intervjuju pokaže, da bolezen radi reduciramo na monokavzalno razumeva nje kot je neuravnotežen pretok energije, karmični zapisi. Zlasti spiritualisti radi pišejo o odtujevanju od narave in o zdravljenju s svetlobo in z zvokom.  Ključni pojmi zdravja z duho vednih vidikov  so blagostanje, ravnotežje pretoka, čistost z razstrupljanjem, optimalizacija sposobnosti, biti takšen se, ljubiti sebe in druge. Skorajda ni mogoče razmišljati o zdravju v najširšem pomenu, ne da bi zadeli na enega od navedenih izrazov. Vse to pa odpira najprej etične vidike dobrega in zlega (duha). Sistem čaker in drevo življenja sta najstarejša duho vedna pristopa, ki ju srečamo pri zdravilcih in terapevtih kot so Hayeva, Pretner; Myssova. 

Znanstveni dosežki nam zdaj omogočajo, da z ohranjenim nadzorom nad lastnimi odzivi urav navamo negativne posledice stresa in ohranjamo vse pozitivne stresne spodbujevalce. Novo prehransko dopolnilo Dominor temelji na klinično preizkušeni naravni učinkovini, ki uravna va negativne posledice stresa in nima stranskih učinkov. Dominorjeva učinkovina je dobitnica evropske nagrade za inovativnost na področju prehranskih dopolnil. Terra nova ima knjižico Prihodnost prehranskih dopolnil. 

Nekateri razlikujejo A, B in C osebne tipe glede na to, koliko so dovzetni za dobre ali slabe strese. Osebnostni tip A : označujejo hitre in burne reakcije na stresne situacije, nestrpnost, izrazita tekmovalnost, usmerjenost v dosežke (storilnostna naravnanost), hitra izguba potr pežljivosti ... Takšne osebe so pogosteje žrtve srčnih obolenj. 

Osebnostni tip B: označujejo sproščenost, umirjenost, miroljubnost , te osebe ne podlegajo hitro čustvom jeze. Videti je, da so osebe tipa B manj dovzetne za bolezen. 

Osebnost tipa C ("cancerprone" personality) : označujejo mirnost, tihost, potlačenje čustvenih reakcij, zlasti jeze (zadrževana čustva se kopičijo znotraj osebe). Močna potreba po prilaga janju, miroljubnost, neagresivnost. Te osebe pogosto ne izrečejo tega, kar bi morale, počutijo se in se ravnajo nebogljeno in brezupno. Delujejo po principu potlačevanja in samozanikanja (samoodpovedovanja). To lahko škodljivo vpliva na imunost. Mnogi bolniki z rakom pripada jo temu tipu osebnosti. (Številne študije ugotavljajo povezanost določenih osebnostnih potez – zlasti depresivnosti in občutka nemoči - s tveganjem za nastanek rakastih obolenj, ki so vsaj posredno povezana z zmanjšanim delovanjem imunskega sistema.) 

Tipološki pristop ( t.j. razvrščanje ljudi v nekaj kategorij -"tipov" ) ima več pomanjkljivosti. V realnosti namreč večina ljudi ne sodi v "čiste tipe" (npr. A, B ali C ...), saj največkrat nimamo lastnosti samo enega tipa. Tipi tudi slonijo na ekstremnih lastnostih, večina ljudi pa nima ekstremno razvitih lastnosti. Zato je takšno klasificiranje lahko preveč črno-belo, površno, ocenjeno samo po najbolj izstopajočih lastnostih. 

Vprašajmo se, ali je torej zdravje res naše največje bogastvo? Vsi anketiranci so se strinjali, da je zdravje za njih največje bogastvo. Na papirju so bili narisani trije stolpci 1. energija, 2. čas, 3. denar. Navodilo je bilo: »Vzemite povprečen mesec v letu in napišite, za kaj porabite energijo, čas in denar.« Energija – igra z otroci, pospravljanje stanovanja, obešanje perila, pisanje poročil,… čas: kuhanje, služba, branje časopisa,… denar: hrana, oprema za stanova nje, izleti, športna oprema, … Vprašanje je: »koliko energije, časa in denarja porabite za zdravje?« Ali je zdravje res tvoja vrednota?« sem vprašala. Zdravje ni samo športna dejav nost! Zdravje vključuje tudi dejavnosti za čustveno zdravje, za zdravje misli, za zdravje duše in duha. Zdravje se ne konča pri fizični aktivnosti, hrani, primernem počitku… tam je šele začetek zdravja. Kolikor vlagamo v zdravje (fizično, čustveno, miselno, dušno in duhovno), toliko nam je zdravje vredno.

V l. 2017 več indicev kaže na to, da pri nas ljudje bolj cenijo delo kot zdravje. Število rakavih in depresivnih bolnikov narašča. Sloveniji bolni ljudje hodijo na delovno mesto namesto da bi vzeli bolniško. Delodajalec pa bolniške šteje kot strošek in ne investicijo, delavci pa se bojijo izgube delovnega mesta.  V dobi neenakosti se bogati laže pozdravijo in vzdržujejo svoje zdravje kot revni, ker je zdravljenje povezano z vloženimi sredstvi. 

Jelenc (2011) kompleksno oriše odnose med simptomatsko in alternativno oz. komplemen tarno medicino. Pokaže, da obstaja tudi integrativna medicina kot sinteza obeh. Človek je opredeljen kot telesno-mentalna duhovnost (mind-body spirituality). Duhovni jaz povezuje telesnega in duševnega. Zdravje je danes ne le posvetno, ampak tudi sveto področje duhovnosti oz. religije. Novodobništvo je dalo duhovni okvir že tradicionalnim celostnim praksam. Za duhovnost so značilni naslednji principi: 1. Vse izhaja iz enega, 2. Vse je povezano v celoto, 3. Harmonija nasprotij, 4. Tudi del je celovito vključen  

Meja med zdravjem in boleznijo se spreminja. Nas preseneča, da je Ameriška psihiatrična zveza nedavno predlagala spremembo priročnika za diagnostiko in statistiko umskih motenj, po kateri narcistična osebnostna motnja ne bi bila več bolezen? Če imajo vsi isto bolezen, potem to ni več bolezen.
3.1 Obeležja rezilientnosti

Izgubljanje ali pridobivanje rezilientnosti

Moto:  Biti človek je vprašanje, na katerega odgovarja življenje. (Alfried Längle)

Najprej opisujemo cilje Juulovega vrtca Volkec po Juulovih navodilih, ki jih je izdelal po njegovem konceptu sodobne vzgoje otrok. Vsak vzgojitelj v vlogi staršev, vzgojiteljev in učiteljev ve, da je vzgoja najtežji poklic, ki od njih terja precej vzdržljivosti, da ne podležejo stresom, izgorevanju in zbolevanju. Juulove štiri vrednote za kompetentnega otoka poglobimo v naslednjem poglavju s štirimi Länglejevimi eksistencialnimi stebri: moči, marati oz. želeti, smeti in morati storiti.  Zato vzdržnost opredeljujemo antropološko večpomensko, na kar kažejo tudi primeri rabe te sintagme v SSKJ. Ne gre le za kleno držo (v antiki vrlino), ampak za odpornost oz. rezilientnost na škodljive in nevarne vplive in za našo tristransko imunost pred boleznimi. Na kratko analiziramo subjektivne in objektivne pogoje individualne imunosti oz. vzdržljivosti. V zadnjem poglavju ugotavljamo, da je vzdržnost v bistvu osnovna značil nost t. im. trajnostnega razvoja (ang. sustainable development). Ugotavljamo, da imajo najmanj socialne podpore zanjo tisti, ki bi jo najbolj potrebovali. V zadnjem poglavju na nekaterih citatih pokažemo, da ima vzgoja za trajnostni razvoj osnove že v biblijskih napotkih, kar je običajno neupravičeno spregledano.

Moto

“Ko hodiš, pojdi zmeraj do konca. Spomladi do rožne cvetice, poleti do zrele pšenice, jeseni do polne police, pozimi do snežne kraljice, v knjigi do zadnje vrstice, v življenju do prave resnice, v sebi do rdečice čez eno in drugo lice. A če ne prideš ne prvič, ne drugič do krova in pravega kova poskusi: vnovič in zopet in znova.” (Tone Pavček)

Odrasli se učimo, kako je mogoče iz motečega/nezaželenega/neubogljivega otrokovega vede nja razbrati in osmisliti temeljno sporočilo. Kompetentni  otroci premagujejo težave, motnje, konflikte, … ob kompetentnih vzgojiteljih. To pomeni, da se odrasli in otroci učimo drug drugega poslušati in govoriti pristno, pošteno in iskreno, ker imamo odrasli tri vrste jaza po transakcijski analizi kot so. otrok, odrasel in starš. Zato lahko otroke za odraslo, zrelo in uravnoteženo držo vzgajamo. Juul tak cilj predvideva, ko trdi, da enakovrednost dostojanstva zahteva odprtost in spoštovanje različnosti, kar pomeni, da starši in drugi vzgojitelji skupaj z otroki rišejo zemljevid osebnih in družbenih odnosov. 

Komercializacija vzgoje pomeni, da se v trgovskem središču, kjer (stari) starši nakupujejo, otroci igrajo na posebnem igrišču (denimo namesto podaljšanega bivanja). Komercializacija vzgoje je antipodna vzgoji za vzdržnost, pri kateri je manj dobrin in igrač bolje za razvoj otroka. Starši mimogrede zamenjajo modus biti za modus imeti. Od tod zaskrbljenost, ja kaj bo pa moj otrok imel od življenja, izobrazbe, od učiteljev, ki mu ne dajo ravno pohval in odličnih ocen. 

Zaradi občutka vzgojne nemoči občutimo odrasli strah pred vzgojnimi problemi. On line milenijski digitalci tekmovalno rastejo drug drugemu čez glavo. Ključno je, da odrasli asertivno postavimo, branimo in po potrebi spreminjamo svoje meje. Kot pri vseh težavah je bistvena preventiva (zdrav način življenja) in takojšnja kurativa ob nastopu težav. 

V koliki meri  posameznik vzdrži pritiske okolja? 

Naše temeljne moči niso konstantne. Raziskave kažejo, da smo odpornejši, če smo prepričani, da smo odpornejši do zunanjih pritiskov. Izzivov ne dojemamo kot ogrožanja, ampak kot priložnosti. Moj telesne termostat je preobčutljiv na  spremembe zunanje temperature, da bi se sproti prilagajal.  To je priložnost za topla oblačila. Bolezni so tudi priložnost za duhovna oblačila novega človeka. 

Kako prisluhniti sebi? Tako da spoznamo jezik in znake, v katerih nam govori telo. Vadimo se v iskanju svoje resnice o sebi, sicer se rado zgodi, da nas drugi prej odčitajo kot se sami. Na tem izrazito dela informatika za potrošnjo.  Morda sem imel pljučnico že lani, a sem jo prestal na nogah. Mi naknadno pomaga to, na kar imam trenutno reakcije? Če nam gre kljub temu, da sledimo notranjemu glasu 'vse narobe', potem je 1. morda napačen odgovor prikriti blagoslov in se bo pravi šele pokazal ali pa zaradi nepredelanih dvomov 2. tok dogodkov želi, da se naučimo bolj zaupati in se nanje bolje pripraviti. Nikoli se ne naveličajmo ponavljati, da vse deluje za naše najvišje dobro. Malokdaj tako zbolim, da sploh ne bi mogel pisati.   

Pavček (2010, 133) piše o vsepovsodnosti nasilja, ki funkcionira kot 'naravni zakon'. Koliko pritiskov oz. sile posameznik vzdrži? Danes poznamo različne zdravstvene in tehnične olajšave (facilitations), ki dajejo vtis, da n am je skoraj vse dostopno, vendar ostaja osebno in družbeno življenje težko zaradi neizogibnih kritičnih preizkušenj.  Vsak se rodi že z naravnimi življenjskimi darovi oz. poten ciali za odpornost na zunanje pritiske okolja. Prvo nasilje je rojstvo, zadnje pa smrt. 

Po Längleju (navedeno po Waibel, 2013) gre za štiri stebre individualne osebnosti: 1. moči (können), 2, marati (mögen), 3. smeti (dürfen), 4. morati (müssen). Seveda pa že pri novorojenčkih opazimo, da so različno odporni za različne bolezni. Zato morajo nekateri v življenju bolj skrbeti za svoje zdravje in trening psihosocialnih veščin kot drugi. Današnji kapitalizem je krut: kdor ne pokaže dovolj rezilientnosti je žrtev razmer, ker ne deluje v skladu s pogoji svoje eksistence in zahtev okolja. Ideologija zunanje moči je danes prevladujoča, čeprav se ohranja tudi koncept duhovne moči, sicer alternativne metode ne bi obstajale. 

Za vzdržnost potrebujemo vse pogoje po celi antropološki vertikali. Biološka osnova dolgo trajne vzdržljivosti so aerobni energijski procesi, saj so ti edini zmožni dolgotrajne obnove energije. Pri aerobnih energijskih procesih so ključni elementi kisik in goriva: glikogen, kisik, glicerol in maščobne kisline. Količina goriv in intenzivnost aktivnosti sta ključna elementa, ki določata koliko časa bo intenzivnost trajala.

Vzdržnost je večpomenski pojem, ki ga označujemo tudi z odpornostjo, imunostjo, rezilient nostjo na zunanje in notranje pritiske. Sodi  že v zmožnost individualnega bivanja – eksisten ce (1. steber), ki je pogoj drugih treh stebrov. Vzdržljivost je sposobnost takšnega vzdrževanja dobrih in zdravih življenjskih pogojev, ki jo ohranjamo z vajo, dejavnostjo, delom. 

V Slovarju slovenskega knjižnega jezika (SSKJ, 1999, str. 572-573) najdemo naslednje pomenske razlage glagola  vzdržati (lat. manere, nem. Festhalten, fr. maintenir, ang. maintain): 1. ostati kljub obremenitvam cel in nepoškodovan, 2. ostati kljub pomanjkanju česa potrebnega za življenje (npr. ponesrečenci brez hrane), 3. ostati kljub negativnim silam, 4. ostati kje kljub za življenje, počutje neugodnim okoliščinam; 5. biti, ostati dalj časa v kakem položaju, stanju, zlasti težjem, neprijetnem: npr. zbrala je vse moči, da bi vzdržala; 6. biti sposoben premagati željo, potrebo po čem, 7. biti, ostati uporaben, dober stroj ali predmet;  8. narediti, da se kaj ohrani v enakem stanju: : npr. vzdržati ogenj na ognjišču. To je že kar obsežen spisek grozečih vplivov na posameznika.

Uporabljamo tudi povratni glagol vzdržati se 1. od spolnih potreb, 2. ne narediti tega, kar drugi hoče, 3. obdržati se brez gospodarskega napredka (SSKJ, 1999, str. 572-573). Franklov pojem kljubovanje duha (Frankl, 2016), ki  izhaja iz človekove presežnosti, kliče našo moralno dolžnost (Länglejev 4. steber) je, da te pritiske premagujemo. 

Neoliberalni kapitalizem vzdržljivost (prekarnih delavcev) le predpostavlja, sistemsko pa je ne podpira.  Nezmerno delo in prisilna potrošnja večine sta kontraproduktivna. Čedalje več je žrtev prezahtevnih razmer, ker ne delujejo več v skladu z naravnimi pogoji lastne eksistence. Rezilientnost, ki je od posameznika do posameznika različna, je sicer dinamičen prožen in prilagodljiv proces, za katerega sta značilni splošna življenjska prilagodljivost in prožnost otroka, mladostnika in odraslega, ki kljub težavam do določene meje ohranja svoj zastavljeni  razvoj. Ključno je, da se pri tem opira na zunanje in notranje dejavnike, ker se ne sme pustiti zapeljevati skušnjavam (Länglejev 3. steber) grehov, napak, slabim in zlem dejanjem. 

Länglejeva psihoterapija (2001) usmerja posameznika k osnovnim vrednotam-vrlinam-držam. Tako samospoštovanje vključuje tudi spoštovanje drugega.  Vedno znova pozabljamo, da je človek najbolj produktiven, kadar ni prisiljen od zunaj s strani države, družbe, avtoritet. Dobro počutje ne blokira učenja, ampak strah. Učitelj izvaja neavtoritarno, ampak avtoritetno vzgojo.  Seveda pa  ne bi smeli spregledati, da iskaje osebnega smisla terja voljo do smisla, ki pomeni posamičniku notranjo prisilo in disciplino. Ne gre za prosto voljo ali svojevoljnost, ampak za dosledno odgovorno svobodo.   
Iz Länglejevih postavk je razvidno, da si vsak sam izbori svoj prostor pod soncem in v njem vzdrži oz. prenaša tudi svoje slabosti, šibkosti oz. negativne strani. Na ravni smisla je svet urejen, sicer pa ni, ker ga neprestano izgrajujemo, popravljamo. V tem smislu sem dvojna balerina 'urejenosti še neurejenega', 'dobrega v slabem', lepega v grdem', zrn v plevelu… veselje do življenja kljub depresiji, iskanje presežnosti kljub porazom. Posamičnik naj ohranja vizijo prihodnosti kljub neuspehom in konfliktom v sedanjosti. Zato je za sprejemanje svojih omejitev in končnosti potreben pogum. Defetizem pomeni eskapizem – beg iz socialne realnosti. 
Štiri stebri kažejo na implicitno bipolarnost, ker zmožnost pomeni tudi nezmožnost. Nimamo vsi enake količine energije za življenje in tudi ne enake dolžine. Cilj je skladnost, a že pri 2. postavki maram se pokaže tudi ne maram. To je funkcionalna struktura preferenc. Nekaj sprejemamo, nekaj drugega ali celo isto pa zavračamo, odklanjamo, občutimo odpor. Pri 3. postavki 'dovoljenj' se pokažejo dve strani norm kot pri prometnih znakih, ki nekaj dovoljujejo, nekaj drugega pa prepovedujejo. Naša doba 'na videz vsega dovoljenega' nam prikriva, kaj je prepovedano. Vsak posamičnik naj bi spoznaval samega sebe znotraj  omejitev, konzumna kultura pa meja ne priznava. Namesto iskanja svoje lastne identitete se posameznik zateka k trženju svojega lažnega jaza, svoje maske, všečnosti drugemu. To ima posledice za 4. Postavko, namesto postajanja s svojim lastnim projektom (Maslow. Sartre) mora posameznik delati za delodajalca, državo, družino… Zato tako malo ljudi uresničuje svoje poslanstvo. Najbolj smiseln je pozitiven odnos do življenja in zdravja. Najboljši so dobri ekonomski, politični, socialni pogoji  so-bivanja. Prebujeni smo, ko živimo v sedanjem trenutku (Tolle). O zdravilnosti fokusiranja na sedanji trenutek so razmišljali že Montaigne, Tolle, Chopra. 
Odobravanje in sprejemanje sebe je ključ do pozitivnih sprememb. Najbolj zdrav je tisti, ki stresorje najbolje obvladuje in se jim najmanj izpostavlja. To proučuje tudi epigenetika.

Vsak se rodi že z naravnimi življenjskimi potenciali za odpornost na zunanje pritiske okolja. 
Opazili smo, da nekatere oblike poguma niso vzdržne oz. odporne. Odpornost oz. rezilienca je dinamičen proces, za katerega sta značilni splošna življenjska prilagodljivost in prožnost akterja, ki kljub težavam ohranja svoj pričakovani razvoj. Pri tem igrajo  pomembno vlogo varovalni dejavniki znotraj posameznika in  v njegovem družbenem okolju. Odpornost – rezi lienca postavlja meje vplivom, upor jih pa prekoračuje. Odpor do nečesa pomeni sovraštvo in zavračanje. Pogum je potreben prav zato, ker ne moremo izračunati vseh posledic. Znano je, da determinizem, eskapizem in fanatizem negirajo pogum. Smo v ambivalenci vsega in ničesar dovoljenega. Ostajamo že indiferentni do različnih izbir.  

Tisti posamezniki, ki so bolj odvisni od socialnega polja, so srečni in zdravi v srečni družini, nesrečni in bolni pa so v bolni družini. Tisti, ki so manj odvisni od socialnega polja, so bolj odporni, rezilientni. Znano je, da vojne travme ostanejo v raznih oblikah sociopatologije še dolgo v obdobju miru.  

Psihosomatske in socialne težave posameznikov so prišle v središče zanimanja različnih strok. Nobeno zgodovinsko obdobje ni  brez hujših težav in stisk (vojne, zapori, tatvine, razni pritis ki). V času spreminja vloga družine, verovanja, države in  šolstva, se zdi, da psihične stiske dobivajo nove dimenzije. Ljudje se jih skušamo zavedati in ukrepati takoj, ko jih zaznamo saj je večji del odgovornosti zdaj na nas samih. Dejstvo in grožnja brezposelnosti na prekarno delovno silo prav tako slabo vpliva. Kot pri vseh težavah je bistvena preventiva (zdrav način življenja) in takojšnja kurativa ob nastopu težav, naj bodo fizične ali psihične narave. 

Rezilienca je dinamičen proces, za katerega sta značilni splošna življenjska prilagodljivost in prožnost mladostnika, ki kljub težavam ohranja svoj pričakovani razvoj. Pri tem igrajo  pomembno vlogo varovalni dejavniki znotraj posameznika in  v njegovem družbenem okolju. Odpornost – rezilienca postavlja meje vplivom

Rezilientnost pomeni več kot samo imunost proti bolezni zato bom raje opisoval rezilientnost. Pri tem igrajo  pomembno vlogo varovalni dejavniki znotraj posameznika in  v njegovem družbenem okolju. Rezilientnost je prilagodljivost in prožnost vedenja na izjemne ali vsakdanje zunanje pritiske. Drljić (2011) jo definira kot psihosocialni problem. Gre za niz kognitivnih in emocionalnih odzivov. Izraža se v lastnostih samozaupanja, občutka (samo) obvladovanja življenjskih situacij, odločnosti, nadzoru, iznajdljivosti in vztrajnosti. To je varovalka pred vrstniškim in drugim nasiljem, drogami. Etnično odtujen posameznik je ran ljiv. Tudi problem zadnjih priseljencev zadeva inkluzivno in integrativno pedagoško ravnanje. 

Teorija rezilientnosti preučuje dejavnike, ki večajo učinkovitost posameznika pri preseganju ovir, ki se v obdobju odraščanja povezujejo s šolanjem. Strokovna literatura kot ključne dejav nike spodbujanja rezilientnosti oz. odpornosti na krizne dogodke izpostavlja: vključujoče, varno in skrbno učno okolje, ki postavlja realno visoka pričakovanja, zagotavlja ustrezno pomoč in podporo, razvija vseživljenjske kompetence ter omogoča samostojno in aktivno participacijo (Kiswarday, 2015). Gre tudi za spodbujanje ustvarjalne klime v šoli, osebne rasti, pozitivnega mišljenja, opolnomočenja, empatije. Te dejavnike poudarjajo tudi sodobna didaktično-metodična načela pouka. 

Kakor je šola lahko za učence varovalni dejavnik, tako je lahko tudi prizorišče preizkušanja delovanja v stresnih situacijah. Šola kot varovalni dejavnik med drugim lahko poudarja možnost interakcije med učenci, saj je dobra socialna mreža eden izmed dejavnikov, ki povečuje odpornost na stresne dogodke in hkrati tudi možnost, da učenci drug od drugega povzamejo dobre strategije soočanja. Primer takšnih vaj je vaja soočanja s strahom po kriznem dogodku, ko se z učenec za vajo raziskuje, kaj ob takšnem dogodku razmišlja, občuti in kako se vede, ali pa vaja o soočanju s težavami, ko učenec pripravi načrt kako bo ukrepal po kriznem dogodku (npr. opis težave, kdo lahko pomaga, kaj lahko sam storiš, izdelava načrta itd.).

Redna, zmerna športna vadba lahko pozitivno vpliva na imunski sistem ter s tem na telo in njegovo delovanje. Zmerna vadba je zelo pomembna pri preprečevanju blažjih oblik imunskih pomanjkljivosti, kot so ponavljajoče se okužbe in alergije. Za razliko od zmerne telesne aktivnosti pa intenzivno, dolgotrajno treniranje pri vrhunskih (ali rekreativnih) športnikih lahko povzroči imunosupresijo, ki lahko posledično zmanjša športnikovo telesno odpornost.
Zakaj? Pri akutnem fizičnem naporu se pojavi kratkoročna prehodna imunosupresija, imeno vana imunosupresivno okno. Pomanjkljiva regeneracija telesa in ponavljajoča se prehodna imunosupresija lahko povzročita zmanjšano imunsko odpornost. Za športnike je zato zelo pomembno ohraniti dobro telesno odpornost, ki preprečuje oslabitev imunskega sistema. Za večino je potrebna zmerna (športna) aktivnost. 

Čim bolj smo ozaveščeni in informirani, tem več lahko storimo za svoje zdravje s pozitivnim odnosom do zdravja, usklajevanjem aktivnega, poklicnega in kontemplativnega stila življenja - jogo, meditacijami. Najbolj znani dejavniki nezdravega življenjskega sloga so: nezdrav način prehranjevanja, telesna nedejavnost, kajenje, droge,  pitje alkoholnih pijač in stresni način življenja, izpostavljanje škodljivim vplivom in onesnaženosti okolja.

Drljić Karmen (2011) je proučevala etnično identiteto priseljencev iz bivših jugoslovanskih republik v Slovenijo. Etnična identiteta je zanjo psihosocialni razvojni proces, znotraj katerega se mladostnik na podlagi raziskovanja in razumevanja svoje etnične pripadnosti opredeli. Možni so štirje etnično identitetni statusi: 1. privzeti, 2. razpršeni, 3. odloženi in 4. doseženi. 

Lestvica rezilience je bila v raziskavah prepoznana kot ustrezni merilni inštrument za merjenje stopnje rezilince med mladostniki in pripadniki različnih narodnosti. Rezultati preizkusa so pokazali, da je dosežena etnična identiteta vplivala na razvoj rezilience pri mladostnikih iz priseljenskih družin. Inkluzivna in medkulturna šola je šola, ki mladostni kom dopušča raziskovanje in izražanje etnične identitete ter skozi vzgojno-izobraževalne procese posreduje multikulturne kompetence, ki so ključne za širšo socialno kohezijo in družbeno zrelost. Po prejšnjem modelu so učitelji pretežno poudarjali pomanjkljivosti učencev (Kiswar day, 2015a). Ti rezultati so zanimivi tudi za novejše begunske valove priseljevanja z Bližnjega vzhoda. Za boljšo integracijo le teh v Sloveniji manjka socialni kapital medseboj nega zaupanja. 

Rezilientnost v izobraževanju najbolj spodbujajo kakovosten pouk, inkluzivni pristop, izkust veno učenje v varnem okolju, sodelovalno učenje in podpora pri doseganju ciljev. Izven šole pa obstajajo razne svetovalne službe. Eden izmed načinov spodbujanja rezilientnosti je opolnomočenje, ki s pomočjo različnih tehnik nudi podporo posameznikom, da v sebi najdejo osebno moč, odgovornost in ljubezen. Svetovalec svojim strankam pomaga, da ugotovijo, kdo so, kaj zares želijo v življenju in kako se (še) lahko soočijo z nastalo težavo ali konfliktom, ki jih dela nemočne. Posameznik krepi dobro komunikacijo s samim seboj in z drugimi. Ko v sebi najde mir, da tako  lahko živi v miru z drugimi. Metode celostne podpore posameznikom, da ponovno prebudijo potenciale osebne moči in ljubezni, nepristransko in empatično poslušanje, postavljanje vprašanj, spodbujanje izražanja njihovih čustev, prepoznavanje preteklih ovirajočih vzorcev in iskanje novih perspektiv. 
Psihosomatske in socialne težave posameznikov so prišle v središče zanimanja različnih strok. Nobeno zgodovinsko obdobje ni  brez hujših težav in stisk (vojne, zapori, tatvine, razni pritis ki). V času spreminja vloga družine, verovanja, države in  šolstva, se zdi, da psihične stiske dobivajo nove dimenzije. Ljudje se jih skušamo zavedati in ukrepati takoj, ko jih zaznamo saj je večji del odgovornosti zdaj na nas samih. Dejstvo in grožnja brezposelnosti na prekarno delovno silo prav tako slabo vpliva. Kot pri vseh težavah je bistvena preventiva (zdrav način življenja) in takojšnja kurativa ob nastopu težav, naj bodo fizične ali psihične narave. 

Rezilienca je dinamičen proces, za katerega sta značilni splošna življenjska prilagodljivost in prožnost mladostnika, ki kljub težavam ohranja svoj pričakovani razvoj. Pri tem igrajo  pomembno vlogo varovalni dejavniki znotraj posameznika in  v njegovem družbenem okolju. Odpornost – rezilienca postavlja meje vplivom

Rezilientnost pomeni več kot samo imunost proti bolezni zato bom raje opisoval rezilientnost. Pri tem igrajo  pomembno vlogo varovalni dejavniki znotraj posameznika in  v njegovem družbenem okolju. Rezilientnost je prilagodljivost in prožnost vedenja na izjemne ali vsakdanje zunanje pritiske. Drljić (2011) jo definira kot psihosocialni problem. Gre za niz kognitivnih in emocionalnih odzivov. Izraža se v lastnostih samozaupanja, občutka (samo) obvladovanja življenjskih situacij, odločnosti, nadzoru, iznajdljivosti in vztrajnosti. To je varovalka pred vrstniškim in drugim nasiljem, drogami. Etnično odtujen posameznik je ranljiv. Tudi problem zadnjih priseljencev zadeva inkluzivno in integrativno pedagoško ravnanje. 

Teorija rezilientnosti preučuje dejavnike, ki večajo učinkovitost posameznika pri preseganju ovir, ki se v obdobju odraščanja povezujejo s šolanjem. Strokovna literatura kot ključne dejavnike spodbujanja rezilientnosti oz. odpornosti na krizne dogodke izpostavlja: vključu joče, varno in skrbno učno okolje, ki postavlja realno visoka pričakovanja, zagotavlja ustrezno pomoč in podporo, razvija vseživljenjske kompetence ter omogoča samostojno in aktivno participacijo (Kiswarday, 2015). Gre tudi za spodbujanje ustvarjalne klime v šoli, osebne rasti, pozitivnega mišljenja, opolnomočenja, empatije. Te dejavnike poudarjajo tudi sodobna didaktično-metodična načela pouka. 

Kakor je šola lahko za učence varovalni dejavnik, tako je lahko tudi prizorišče preizkušanja delovanja v stresnih situacijah. Šola kot varovalni dejavnik med drugim lahko poudarja možnost interakcije med učenci, saj je dobra socialna mreža eden izmed dejavnikov, ki povečuje odpornost na stresne dogodke in hkrati tudi možnost, da učenci drug od drugega povzamejo dobre strategije soočanja. Primer takšnih vaj je vaja soočanja s strahom po kriznem dogodku, ko se z učenec za vajo raziskuje, kaj ob takšnem dogodku razmišlja, občuti in kako se vede, ali pa vaja o soočanju s težavami, ko učenec pripravi načrt kako bo ukrepal po kriznem dogodku (npr. opis težave, kdo lahko pomaga, kaj lahko sam storiš, izdelava načrta itd.).

Omenimo naj le nekatere pozitivne in negativne zunanje in notranje dejavnike rezilientnosti. Oblikujemo jih na lastnostih samozaupanja, občutka (samo)obvladovanja življenjskih situacij, odločnosti, samonadzoru, iznajdljivosti in vztrajnosti. Zlasti etnično odtujen posameznik je ranljiv. Tudi problem zadnjih priseljencev zadeva inkluzivno in integrativno pedagoško ravnanje. 

Rezilietnost se zmanjšuje z distresi, izgorevanjem (burning out), skrbmi, strahovi, pretiranimi športnimi treningi, poškodbami, stigmatizacijo s strani okolja, slabo samopodobo, zatrto etnično identiteto pri priseljencih, represivno kontrolo delavcev s strani delodajalcev in še drugi negativni dejavniki. 

Strokovna literatura kot ključne dejavnike spodbujanja rezilientnosti oz. odpornosti na krizne dogodke izpostavlja: vključujoče, varno in skrbno učno okolje, ki postavlja realno visoka pričakovanja, zagotavlja ustrezno pomoč in podporo, razvija vseživljenjske kompetence ter omogoča samostojno in aktivno udeležbo  (Kiswarday, 2015). Gre tudi za spodbujanje ustvarjalne klime v šoli, osebne rasti, pozitivnega mišljenja, opolnomočenja, empatije. Te dejavnike poudarjajo tudi sodobna didaktično-metodična načela pouka. Šele dobra družina, vrtec in šola so varovalni dejavnik za otroka z dobro klimo in kulturo, ki vključujeta strategije soočanja s problemi in konflikti.  

Športna vzgoja je le del vzgoje za vzdržnost. Redna, zmerna športna vadba lahko pozitivno vpliva na vzdržljiv imunski sistem posameznika ter s tem na telo in njegovo delovanje. Za razliko od zmerne telesne aktivnosti pa intenzivno, dolgotrajno treniranje pri vrhunskih (ali rekreativnih) športnikih lahko povzroči imunosupresijo, ki lahko posledično zmanjša športni kovo telesno odpornost.

Odpornost se pridobiva z vzdrževano pozornostjo kot sposobnostjo vzdrževanja zavestne pozornosti – vigilnosti, budnosti ohranjanja  enakega nivoja delovanja dolgoročno. Nekateri vzdrževano pozornost enačijo s koncentracijo.

Človek je nihajno bitje. Laže je nihati iz ene skrajnosti v drugo, kot pa vzdrževati zdravo ravnotežje nasprotujočih sil. Zato je bilo že v stari Grčiji vzdrževanje srednje mere težko izvedljivo. Učimo se zgodnjega zaznavanja odklonov in (nežnega) vračanja na pravo smer. To je pomembno tako za zdrav način življenja kot za izogibanja nepotrebnemu eksperimentiranju s smislom. Asketizem (gr. askesys - vaja) je bil v antiki spoštovan, danes pa je na slabem glasu. Morda smo zato tako krhki. 

Svetopisemska osnova vzdržnosti 

Vzdržnost kot lastnost osebnega značaja in vzdržljivost kot sposobnost ohranjanja zdravega stanja telesa in duha sta izpeljani iz drže (gr. hexis, lat. habitus – drža telesa, noša, obleka, navada, zdravje, znanje). Gre za osebni značaj, ki je pridobljen s stalno vajo. Globalna projekcija trajnostnega razvoja je v bistvu vzdržna, kar pove angleška sintagma sustainable development. Tako individualna kot družbena raven pa izhajata že iz svetopisemske zasnove.  

Juulova konstruktivna negotovost je smiselna kot hiša na skali, kar pomeni našo gotovost v Gospodu. Kadar v življenju ne vemo več, kako in kam, izročimo vse Bogu in recimo: »Oče, vse Ti izročam, moje življenje je v Tvojih rokah in v Tvoji volji.« Potem bomo občutili tolažbo in Gospodov objem. Dal nam bo moč, da bomo zmogli, odgovoril bo na naše molitve. Čaka nas, da ga bomo prosili in ga poklicali na pomoč.  

»Omagujočemu daje moč, onemoglemu povečuje vzdržljivost. Mladeniči omagujejo in pešajo, mladci se spotikajo in padajo, tisti pa, ki zaupajo v Gospoda, obnavljajo svojo moč, vzdigujejo trup kakor orli, tekajo, pa ne opešajo, hodijo, pa ne omagajo« (Izaija 40, 29 – 31). Vere se ne da naučiti z besedami, tudi moči se ne prejme, če vero držimo v rokah. Močni postanemo, ko smo dejavni v veri in spoznamo, da z Bogom lahko dosežemo stvari, ki se zdijo nemogoče. To spoznanje mi je pomagalo v vsaki krizi, ko sem verjela maminemu življenjskemu vodilu: »Ne skrbi, Bog bo dal!« 
 
Bratje in sestre, hodite po Njegovi stezi in našli boste pot. Težka cesta ne bo več videti težka. Bog bo poskrbel. Omagujočemu daje moč, onemoglemu povečuje vzdržljivost (Izaija 40.29).

V Svetem pismu je zapisana temeljna resnica o ljudeh: »Vsakega od njih doletijo nepredvideni dogodki.« (Pridigar 9:11) Prej ali slej boš občutil resničnost teh besed. Seveda niso vsi nepredvideni dogodki slabi. In nekatere spremembe, ki se sprva zdijo slabe, se morda lahko izkažejo za koristne. 

Sveto pismo nas uči, da je treba gledati naprej in ne nazaj, na to, kar je zgoraj in ne na to, kar je spodaj. Bog uslišuje v nenehni molitvi po nasvetu trkajte in se vam bo odprlo, iščite in vam bo dano. »Prosíte in vam bo dano! Iščite in boste našli! Trkajte in se vam bo odprlo! Kajti vsak, kdor prosi, prejme; in kdor išče, najde; in kdor trka, se mu bo odprlo. 9 Ali pa: kdo med vami bo dal svojemu sinu kamen, če ga bo prosil kruha? Ali mu bo dal kačo, če ga bo prosil za ribo? Če torej vi, ki ste hudobni, znate svojim otrokom dajati dobre darove, koliko bolj bo vaš Oče, ki je v nebesih, dajal dobro tem, ki ga prosijo.« (Luka 11, 9–13)

Bog nam ne nalaga večjih bremen, kot jih lahko nosimo. Tistim, ki so danes še posebej prepričani, da je vzgoja najtežji poklic in obupavajo zaradi občutka nemoči je Jezus rekel: ljubeča božja volja ni usmerjena proti našemu življenju. »Pridite k meni vsi, ki ste utrujeni in obteženi, in jaz vam bom dal počitek.  Vzemite nase moj jarem in učite se od mene, ker sem krotak in v srcu ponižen, in našli boste počitek svojim dušam; kajti moj jarem je prijeten in moje breme je lahko.« (Matej 11,25-30) 

V l. 2017 sem opravil specialistične preglede. Moje zdravstveno stanje ni bilo brezhibno, dopušča pa omejeno mobilnost. Grozi mi operacija kile ali obeh kil. Domnevam da sta se razvili zaradi stalnega kašlja, ki je baje posledica ohlapne želodčne črpalke. V l. 2017 sem 2 meseca hodil k Fuchsu na terapijo Ahilovih tetiv. Opustil sem nekatere težje telesne oz. jogijske vaje. Dajem večji poudarek na dihanje in meditacije. Moja 'dela' na vrtu so minimalna. Sklanjam se k striženju trave, odpadlo listje le pometam. Vreče nosiva skupaj. Kolesarim le minimalno. Hodim in plavam več, uporabljam magnezijevo olje za noge proti krčem. 

Kratek sklep: bistveno je ozaveščanje o negativnih in pozitivnih dejavnikih rezilientnosti

Gre za vprašanje, ali smo dosledni v sledenju cilja mens sana in corpore sano ali ne. Reziliet nost zmanjšujemo z distresi, izgorevanjem (burning out), skrbmi, strahovi, pretiranimi športnimi treningi, poškodbami, stigmatizacijo s strani okolja, slabo samodobo, zatrto etnično identiteto pri priseljencih, represivno kontrolo delavcev s strani delodajalcev in še drugi negativni dejavniki. 

Na nekatere okoliščine nimamo vpliva, ker imajo vpliv drugi (npr. bolniki), zato sprejmemo izzive in se še učimo, da obdržimo takšen vpliv nase, da obdržimo ravnotežje (notranji mir, modrost, veselje) tudi tedaj, ko naš voz (coach) vrže iz tirnic! Utrjujemo svoja notranja stanja na visoki energiji, pozitivni samopodobi, ki nam v vsakem trenutku daje možnost, da  dobro rešujemo probleme in konflikte v nepredvidljivih neugodnih okoliščinah. Tako iščemo odpornost v času epidemije gripe, ker se nismo tako množično cepili. 

Čim bolj smo ozaveščeni in informirani, tem več lahko storimo za svoje zdravje s pozitivnim odnosom do zdravja, usklajevanjem aktivnega in kontemplativnega stila življenja. Slednjega vsebujejo rekreativne dejavnosti, jogo, meditacije, molitve,…. Najbolj znani dejavniki nezdra vega življenjskega sloga so: nezdrav način prehranjevanja, telesna nedejavnost, kajenje, droge,  pitje alkoholnih pijač in stresni način življenja, izpostavljanje škodljivim vplivom in onesnaženosti okolja.
Rezilientnost v izobraževanju najbolj spodbujajo kakovosten pouk, inkluzivni pristop, izkustveno učenje v varnem okolju, sodelovalno učenje in podpora pri doseganju ciljev. Izven šole pa obstajajo razne svetovalne službe. Eden izmed načinov spodbujanja rezilientnosti je opolnomočenje, ki s pomočjo različnih tehnik nudi podporo posameznikom, da v sebi najdejo osebno moč, odgovornost in ljubezen. Svetovalec svojim strankam pomaga, da ugotovijo, kdo so, kaj zares želijo v življenju in kako se (še) lahko soočijo z nastalo težavo ali konfliktom, ki jih dela nemočne. Posameznik krepi dobro komunikacijo s samim seboj in z drugimi. Ko v sebi najde mir, da tako  lahko živi v miru z drugimi. Metode celostne podpore posameznikom, da ponovno prebudijo potenciale osebne moči in ljubezni, nepristransko in empatično posluša nje, postavljanje vprašanj, spodbujanje izražanja njihovih čustev, prepoznavanje preteklih ovirajočih vzorcev in iskanje novih perspektiv. 
Zaman so vsa zgolj naša »samostojna« prizadevanja za izboljševanje študija pedagogike in uresniče vanje vzgoje, za štiri Juulove vrednote, zaman so prizadevanje za imunost, rezilienco, vzdržnost in znanje, kajti Jezus jasno pove: »Kdor ostane v meni in jaz v njem, ta rodi obilo sadu. Kajti brez mene ne morete ničesar storiti« (Janez, 15,5). Osnova za Pavčkovo pesem, ki smo jo kot moto navedli na začetku, je v Jezusovi zagotovitvi »Jaz sem z vami do konca sveta« (Matej, 28, 20). V pismu Hebrejcem, (3, 12-14) pa piše »Obstoj, ki smo ga prejeli, ohranimo neomajnega do konca«.  

Ker se virusi gripe stalno spreminjajo, se tudi cepiva. Rizične skupine so starejši od 65 let, kronični bolniki in njihovi družinski člani, majhni otroci in njihovi družinski člani, nosečnice, posamezniki, ki čakajo na sprejeme na bolnišnično zdravljenje ter zdravstveni in drugi delavci, ki so pomembni za delovanje različnih dejavnosti. Za kronične bolnike, nosečnice in starejše od 65 let je cena cepljenja 7 evrov, za ostale prebivalce pa 12 evrov. Slovenija je glede precepljenosti proti gripi med zadnjimi državami Evropske unije. Posamezniki s cepljenjem zaščitijo sebe in druge posameznike v svoji okolici, kar je še poseben pomembno, če gre za bolj ogrožene skupine prebivalcev. Skupen cilj vseh pa bi moral biti dvig precep ljenosti prebivalcev Slovenije, da bi se bolj približali državam z visokim deležem preceplje nosti, kot so Nizozemska, Švedska, Velika Britanija, Italija, Španija in druge, kjer je delež precepljenosti med starejšimi od 65 let precej prek 50 %. S tem pa bi preprečili velik delež zbolevanja, zapletov in smrti zaradi gripe.

4. Zdravje kot prioritetna slovenska vrednota in omejene kapacitete našega zdravstve nega  sistema 

V odnosu do zdravja se še vedno srečujemo s številnimi paradoksi in dilemami, ki jih je odkrival že psiholog Anton Trstenjak (1989), kot so:
1. Ker smo deloholiki in odvisniki vseh vrst, ne utegnemo in nočemo biti zdravi. Po drugi strani nam bolezen prinaša vsaj sočutje bližnjih. 
2. Ne znamo biti zdravi, ker smo odtujeni od naravnih virov življenja. 
3. Ne moremo biti zdravi, ker smo pod stalnim stresom. Na račun naše skrbi za zdravje pa uspevajo zavarovalnice.   
4. Ne smemo biti naravno zdravi, ker sistem z nami ne bi mogel manipulirati.  
5. Zdravje je kategorični imperativ  življenja. Moramo biti zdravi zato, da nas delodajalec ne bi odpustil ali prisilno upokojil. Skrb za zdravje postane dolžnost, kadar  svoje izbire reducira mo na to, kaj vse moramo narediti na dan za svoje zdrav je: meditacija, joga, tek, zdrava hrana, ergonomska ureditev prostora po feng šuju. 

Z deloholizmom se energetsko izčrpavamo. Nevede prekoračujemo nivo razpoložljive energije, kar nas potiska v bolezni. Adrenalinsko reagiranja nas kratkoročno rešuje, dolgoroč no pa izčrpava.  Nismo več zakoreninjeni v zemlji in okolju, ampak izkoreninjeni, kar nas izroča neznanim tegobam. Osnovni vzrok blokad je neznanje, ne le negativna čustva, ampak tudi siceršnje preveč intenzivno življenje. Živimo v zgoščenem času, kjer nas bombardirajo  informacijami, ki jih nimamo časa predelati. Transformacije pa ni brez posvečanja sebi.   

Kot potencialni in aktualni bolniki (nem. Kranken, ang. sick persons, patients) imamo ne le različne, ampak tudi nasprotujoče odnose do zdravja. Nekateri za vsako vročino kličejo zdravnika, drugi pa se obračajo nanj prepozno. 

Zdrave navade in skrb za zdravje prebivalstva so odvisne od vrednotenja zdravja. V raziskavi Slovensko javno mnenje 1999 (Toš, SMJ, 2000) so respondenti postavili na prvo mesto druži no, na drugo zdravje, na tretje delo, nato prijatelje, denar, zabavo, domovino in na zadnje mesto vero. V zadnjih 30ih letih sta bila trenda zdravja in sreče v Sloveniji ugodna, kar pome ni vztrajno rastoča. 

Brina Malnar (2012) poroča, da se je med leti 1981 in 2011 kljub staranju prebivalstva podvojil delež tistih anketiranih oseb, ki je svoje zdravje ocenila kot zelo dobro, kar interpre tira izraz izboljševanja materialnih pogojev življenja. Rast sreče je bila zlasti visoka v obdob ju 1991-95. Tudi po občutku sreče smo se uvrstili v sredino vseh 27ih držav EU. Primat imajo skandinavske države in druge države z uspešnim gospodarstvom, urejeno socialno mrežo, majhnim obsegom družbenih razlik in visokim zaupanjem v ustanove sistema. Slovenija je sicer vodilna med nekdanjimi socialističnimi državami, ki so vse po vrsti razvrščene v spodnji polovici lestvice. Vprašanje pa je, ali bo pomenilo leto 2012 strm padec. 

Časopis Delo že deset let izvaja anketo o zdravju. Ob koncu vsakega leta zastavlja vprašanja o pomenu zdravja. Zdravje je že vsa leta na prvem mestu, družinska sreča na drugem, mir in varnost pa na tretjem. Le malenkostno se spreminjajo odstotki. Letos sta zdravje in družinska sreča dobila najvišje odstotke doslej. Na koncu l. 2011 se je 93 % anketiranih  opredelilo za (fizično) zdravje kot najvišjo vrednoto. Kljub temu nismo razvili visoke zdravstvene pisme nosti, ker le cca ¼ anketirane populacije goji zdrav način življenja. Dejansko niti zdravje niti družina nista prioritetni vrednoti tako kot sta deklarativno. 

V zadnjem času v tujini in pri nas strokovnjaki proučujejo vpliv različnih dejavnikov na dobro počutje kot bistveno kvaliteto zdravja. Prva mednarodna konferenca Chance4Change z naslo vom »Preprečevanje in premagovanje stresa pri posamičnikih ter kakovost življenja (dobro počutje v urbanih okoljih« je potekala 19. septembra 2012, v Mariboru, v Hotelu City. Na njej je razpravljalo 43 strokovnjakov iz Avstrije in Slovenije.

Avtorice Novak, T., Šprah, L. in Fridl, J. (2012) so identificirale  stanje dobrega počutja v slovenskih regijah glede na zdravstvene, ekonomske in okoljske kazalnike. Izpostavile so 16 kazalcev dobrega počutja kot so stanovanje, delo, dohodki, okolje, splošna načela, izobrazba, neonatalno in poklicno zdravje, rizična vedenja, odnosi, ravnotežje pri delu, dostopnost zdravstvenih storitev in socialnih transferjev, varnost, razvojne perspektive, demografski profil. Na osnovi tega je možno sklepati, da krepitev pogojev dobrega počutja pomeni izbolj ševanje zdravstvenega stanja prebivalstva. Možno je tudi predvidevati, da se bo zaradi varče valnih ukrepov obstoječe vlade slabšalo ekonomsko stanje prebivalstva, vse več Slovencev pa bo materialno, socialno in še kako drugače revnih, kar pogojuje bolezni revščine. 
   
Ugotovitev avtoric Novak, T., Šprah, L. in Fridl, J. (2012) je, da je zlasti v pomurski in zasav ski regiji in širše gledano tudi v drugih regijah vzhodne Slovenije zdravstveno stanje prebivalcev izrazito slabo, zato bi bilo treba več ukrepov posvetiti tema regijama (in ob tem upoštevati še nekatere specifičnosti teh regij-npr. v zasavski je velik problem tudi okolje in stanovanjska problematika (majhna, neadaptirana stanovanja), v pomurski pa staro, neizobra ženo in revno prebivalstvo), ne pa oblikovati  splošnih ukrepov, ki bi enako veljale za vse regije. Dobro se počutimo, kadar vzpostavimo ravnotežje med vsemi različnimi plastmi naše osebnosti, kakor tudi z družbenim in okoljem, kar je težko dosegljivo.  

Mreža ponudnikov dobrega počutja se zaveda, da  zanemarjanje psiho-socialnih vidikov zdravja vodi v ekonomsko stagnacijo. Zato spodbuja rast materialne blaginje z ustvarjanjem priložnosti za zaposlovanje, obnovo fizičnega okolja in krepitvijo lokalnega gospodarstva, skuša okrepiti tudi psihosocialno blaginjo posamičnika v skupnosti. 

Ta Mreža je izdala knjigo Kompas dobrega počutja (Ratswohl, A. (ured., 2012),  ki vsebuje seznam 106 ponudnikov iz Slovenije in Avstrije, ki se ukvarjajo z zagotavljanjem  dobrega počutja (npr. psihično zdravje – svetovanje, podpora, pomoč; zagotavljanje počitka in sprostitve, šport in gibanje, sproščanje z ustvarjalnimi dejavnostmi, prehrana, izobraževanje na tem področju). Knjiga pokriva mesta Maribor, Gradec, Murska Sobota. S teoretičnimi modeli omogoča organizacijo delavnic proti stresu, preobremenjenosti in izgorevanju na delovnem mestu ali kje drugje v Avstriji in Sloveniji.  

Slovenci smo vedno bolj pozorni na pomen zdrave hrane. RIS Dvorec Rakičan organiziral prvo mednarodno znanstveno srečanje z naslovom Prehrana, gibanje in zdravje v času od 10. do 22. Oktobra 2010. Podprt je bil s projektom Zdrava  hrana za zdravo življenje, ki ugotav lja, da hrana v družinah in različnih javnih zavodih, šolah in vrtcih, bolnicah, domovih za ostarele ni najbolj zdrava. Jesti je treba preprosto hrano iz lokalnega okolja, kakršno smo jedli vso zgodovino in  še pred 50. leti. Ker pa jo je izpodrinila cenejša, vsem dostopna onesnažena industrijska hrana, se prejšnjemu stanju lahko približa le ekološko pridelana hrana, ki je sicer dražja, kar pa ne sme biti alibični argument za njeno odklanjanje.   

Kot deloholiki in druge vrste zasvojenci smo nagnjeni k distresom, ki so vir bolezni, zaradi preutrujenosti. Deloholizem kot zasvojenost prinaša razne vrste utrujenosti kot so biološka, delovna, utrujenost notranjih organov in čutil in kronična utrujenost. Te zasvojenosti proučuje funkcionalna medicina. 

Z namenom preprečevanja zasvojenosti delujejo v svetu in pri nas različna društva in skupine za samopomoč. V ZDA delujejo društva za samopomoč skoraj za vsako zasvojenost posebej. Pri nas je Društvo sprememba v srcu nevladna organizacija. V njej se združujejo zasvojene osebe, ki se zdravijo zaradi ne-kemičnih odvisnosti, z namenom, da bi si pomagali pri zdravlje nju in rehabilitaciji zaradi bolezni odvisnosti ter delovali preventivno. V te skupine je težko priti, ker je zdravljenje dolgotrajno. Še najlaže je pozdraviti alkoholizem v nekaj mesecih, tež je je odpraviti zasvojenost s spolnostjo, ki traja do enega leta, najtežje pa zasvojenost s hrano, ki traja več let (Rozman, 2012).  

Za člane Društva je organizirano zdravljenje ne-kemičnih odvisnosti, ki nastanejo z zlorabo postopkov,  po modificirani socialno-andragoški metodi, ki je opisana v knjigi Peklenska gugalnica (Rozman, 1998). Zdravljenje poteka v dveh terapevtskih skupinah. Prvo vodi Sanja Rozman, drugo pa vodi Peter Topić kot ekspert za zdravljenje seksualne zasvojenosti. 

Pri nas se počasi razvijajo tudi različne oblike alternativnega zdravljenja.  S tem ko se razširja pomen medicine izven oz. onkraj njene trde naravoslovne znanstvenosti, postaja problem njena komplementarnost z njo kot alopatično, simptomatsko medicino. Nekateri jo skušajo obogatiti z novimi spoznanji. Tako Starc (2012)  razlaga nova fizikalno-kemijska spoznanja o energetsko-informacijskem delovanju človeškega telesa. Treben (2002) meni, da se je treba v času, ko se  velika večina ljudi oddaljuje od naravnega načina življenja in se jim grozeče približujejo bolezni zaradi nepravilnega odnosa do življenja vrniti k našim zdravilnim rastli nam, drugi k duhovnosti, tretji k zdravi vegetarijanski prehrani.

Zaradi kompleksnosti sodobnega življenja in spoznavanja zapletenosti delovanja našega organizma, narašča potreba po celostnih pristopih k zdravju. Za zdravljenje z bioenergijo se ne odločajo le bolniki, pri katerih je klasična medicina odpovedala. V Evropi in ZDA se alternativ no zdravi 40 % bolnikov. Z vzhodno medicino se zdravi 3-4 milijarde ljudi, s klasično pa le1-2 milijardi (Starc, 2011).

Celostno zdravje pomeni življenje v skladu z naravo, družbo in s samim seboj,kar je pri današ njem tempu življenja prej izjema kot pravilo. Treba se je zavedati sebe in občutiti lastno telo (Škoberne, 2008),  gojiti pozitivne misli (Atkinson, 2008), poskušati obvladovati  čustva (Goleman, 2006) in dosegati jasnost in ubranost duha (Zohar, 2000). 

Tudi v Sloveniji so potrebne celovite spremembe, ki so jih opredelili strokovnjaki v poročilu skupine Svetovne zdravstvene organizacije – Regionalnega urada za Evropo in Evropskega komiteja za razvoj promocije zdravja (2012), saj so nekateri raziskovalci javnega mnenja o pomenu zdravja (Toš, N. in Malnar B., ured., 2002) so že pred desetimi leti opozorili na razvoja dejavnikov tveganja med Slovenci ter na premalo zdrav življenjski slog, ki prinaša precej visoko pogostost kroničnih obolenj. 
 
Vzorčni primer ustrezne nacionalne strategije, ki vključuje vse resorje, lahko predstavlja južna pokrajina v VB – Wells, ki je s Slovenijo primerljiv po velikosti, mnogih sociodemografskih značilnostih in družbenih pokazateljih. Wells že ima razvito celostno strategijo za izboljšanje življenja posamičnika in javnega zdravstva v celoti. Prizadeva si ne le za izboljševanje zdravja prebivalstva, ampak tudi za zmanjševanje neenakosti v zdravju (Zajc, 2000).

Ihan (2011) meni, da se Slovenci premalo zavzemamo za kakovost preživetja. Slepimo se, da je vse drugo pomembnejše od bogastva zdravja v najširšem pomenu te besede. Premalo vemo o psihosomatski, socialni in duhovni pogojenosti zdravja. Ihan (2011) in Zupančič (2009)  zastopata tezo, da pomanjkanje testosterona skupaj z drugimi dejavniki »ustvarja«   mamine sinčke, poženščene moške in prezgodnje bolezni.  Sicer jima je mogoče očitati, da malikujeta tradicionalno virilno kulturo, ki naj bi bila tudi kolektivno testosteronsko najbolj zdrava, saj je po 'zakonu' naravne reprodukcije nastalo največ potomcev.  Vendar pa današnje 'posesivne' cankarjanske matere manično razvajajo svoje potomce, zlasti sinčke, da bi imeli do minute izpolnjen dan z desetinami tečajev in aktivnosti, izkazujejo v skrajni posledici svojo asocial nost. Pri nas je »hotel mama« med najbolj priljubljenimi servisi v EU (takoj za Slovaško). To pomeni, da se mladina danes bolj kot odgovorne zrelosti neformalno uči odvisnosti od staršev, pri čemer ne smemo spregledati kot dejavnika za nastalo stanje stihijskega delovanja trga delovne sile in neinovativno politiko zaposlovanja mladih. 
 
Zdravniška zbornica v Sloveniji izobčuje zdravilce, ker niso študirali medicine kot trde naravo slovne znanosti. Njihovo delovanje izenačuje s placebo efektom in šarlatanstvom. To seveda ne pomeni, da so zdravniki in zdravilci nezmotljivi. Nobena medicina ni matematično natanč no preračunana na solidne diagnoze in zanesljive prognoze. Dejstvo je, da bolnik v vsakem primeru na svoje zdravljenje vpliva (tudi) s svojo voljo s smeri placebo ali nocebo, četudi tega ne ve.  Ker zdravljenje z bioenergijo ni merljivo in ne sloni na osnovi diagnoz, je lahko le dopolnilno klasični medicini, ne more je pa nadomestiti.    

Pri nas alternativci veliko pišejo o omejenosti zahodne medicine, skoraj nič pa o lastnih ome jitvah. Zdi se, da si z alternativni mi načini zdravljenja bolnik lahko svoje zdravje kvalitetne je ohranja in podaljšuje. Ni pa vedno tako, ker alternativna medicina ni nadomestilo za alopatično medicino. 

Tako ima privatna zdravilna organizacija Medin, Inštitut Bion v Stegnah 21 na spletnih straneh objavljene integrativne cilje zdravja, nikjer pa ne najdemo pričevanj očividcev in dokazov ekspertov, da so ti cilji v večini primerov doseženi.  Enako delujejo tudi druge organi zacije zdravilstva.  V Ljubljani je v začetku decembra 2008 odprl vrata prvi slovenski zdra vilni center Medin za integrativno zdravljenje raka, sladkorne bolezni, multiple skleroze, osteoporoze, artritisa in sorodnih bolezni ter za preventivo.   

Medin in podobne ustanove dajejo poseben poudarek zdravljenju z elektromagnetnimi terapijami, ki temeljijo na tujih in lastnih znanstvenih raziskavah. Z bioresonančnim testom ugotovijo, kaj ovira medcelično komunikacijo. Resonanca kot ujemanje valovanj telesa in naprave nastane, ko celice telesa sprejmejo takšno elektromagnetno valovanje, kot ga potrebu 
jejo. Z bioresonanco ne zdravijo simptomov, temveč poiščejo izvor obolenja in delujejo direktno nanj. Seveda pa bolnik kot klient, ki tega formalnega znanja nima, kakor tudi nima dostopa do navedenih strokovnjakov, ampak le do operaterjev, lahko le upa v najboljši rezultat in verjame v verodostojnost postopkov. Celice našega organizma rabijo za bolj zdravo medsebojno komunikacijo cca dve leti, kakor to pojasnjuje Holford (2009).  Magnetna resonanca sproža mehanizme delovanja magnetov na blaženje bolečin. To je pojav z velikim medicinskim potencialom in zapletenim fizikalnim ozadjem (Božič, et al. 2013).       

Najpogosteje se pogovori pacienta z zdravnikom dogajajo na ravni faktografskih fizioloških opisov z recepti. V tem ozračju ni mogoče doseči in vzdrževati dobrega stika s sogovornikom. 
Gre za tayloristično  štancanje  števila strank. To se dogaja tudi v t. i. celostnih alternativah.  

V našem prostoru krožijo različne dogme o zdravju. So še sodobnejše tehnološke izvedbe bicoma, ki same določajo diagnozo stanja klienta, vendar pa je to enostransko. Človeški dejavnik je sicer zmotljiv, vendar pa deluje odzivno glede na pripovedi klienta. Tudi delo vanje bicom naprave se bo v prihodnosti še izboljševalo, vendar si ne smemo domišljati, da bo tehnologija sama rešila težave. 

Avtorja Papuga, P. in Globočnik Papuga P. (2007) vesta, da obstaja več teorij prehranjeva nja, ki jih uporabljajo različne diete. Za naš prostor napravita seznam uravnotežene prehrane in  izbor telesnih vaj za krepitev oz. poživitev delovanja posameznih organov, bralcu pa prepušča ta, da sam spozna svoj specifični prehranjevalni slog. Za nekatere je ta slog v kombi naciji mesne in vegetarijanske hrane.  S pravilno prehrano se da zdraviti tudi avtizem. 

Individualno zdravje je eno samo, nesporazumi pa nastajajo zato, ker o njem različni strokov njaki pogosto govorijo homonimno. Tudi imunosti je več vrst npr. celična in sistemska. Zato se dogaja, da dva laboratorija ne merita iste imunosti. Cilje zdravilnih organizacij, ki preveč obljubljajo, kar vodi v razočaranja, bi bilo treba korigirati glede na izkustva bolnikov, da bi bili manj iluzorični in bolj realni ter bolj merljivi. Za izboljševanje stanja imunosti, ki baje tiči v črevesju, je treba še pol leta uživati probiotike.     

Mikrobiologinja Engers (2015) nam pokaže delovanje črevesja, odvajanja, želodca, slepiča, prehrane. Govori tudi o potovanju prehrane skozi naše organe, celiakiji in občutljivosti za gluten, intoleranci za laktozo in fruktozo, bruhanju, zaprtosti, imunskem sistemu in bakte rijah, antibiotikih, probiotikih, prebiotikih. Poleg črevesja sta izvora imunosti tudi srce in možgani.

Če poznajo izvore  bolezni, lahko zdravilci bolniku svetujejo, kaj storiti in česa ne storiti, da se jih izognejo (Gordon, et   al. 2011). Očitno je, da pri zdravljenju ne gre za popravilo ene motnje. Zdravljenje je proces, ki poteka na več osebnih ravneh. Vsak ima neskončne možnosti, toda le tiste izmed njih prebudi, v katere verjame. Predpostavka vseh holističnih pristopov je enost telesa in duha, ker je vse z vsem povezano (Weber, 2012).  Vendar pa tudi  nova holistična paradigmi ni vsemogočna, ker more predvideti vseh agensov, ki pogojujejo komplikacije. 
 
Danes dve skrajnosti pogojujeta salutokratsko ideologijo. To sta kult telesa in kult duha. A še vedno velja 'zdrav duh v zdravem telesu'. Razvijanje duhovnosti je pogoj zdravega staranja. Knez (2010) nas vodi na duhovno pot spoznanja, lastnega prepričanja in vere v duhovne vrednote, ki jih mora izražati skozi svoje misli, besede in dejanja.  Duhovno delovanje je najvišja kakovost življenja. Spoznamo  jo po etično odgovorni  osebnosti, ki ni egocentrična,  ampak  je empatična zaradi poslanstva, ki ga posveča smislu življenja. Cilj je tudi izpolnje nost življenja. Pokaže nam, da človek izrazi svoje potenciale šele z dobroto in ljubeznijo duha.  Šele v tej luči jih lahko spozna, se jih zaveda in jih pravilno uporabi.  Človek je kot vezna posoda, če odteče energija iz  enega dela, odteče tudi iz drugih. Predolga raztreščenost zaradi slabih odnosov zniža raven  imunske  sposobnosti.

Duhovno realnost dosežemo vsakokrat, ko se zavedamo sebe, svojega telesa, misli in življenja okrog sebe in sedanjega trenutka. V duhovni realnosti živi vsak, ki svojo duhovno energijo usmeri v nesebično pomoč drugim. Jezus, Buda in drugi so zdravili ljudi po njihovi lastni veri. Ti so spoznali duhovno resnico in se po njej ravnali. Tudi poduhovljeni človek je še vedno le tisti, ki se prav tako približuje svojim duhovnim spoznanjem in se spreminja. Za razliko od drugih to naredi lažje in hitreje. 

Čim bolj se umika država iz javnega zdravstva, tem bolj je vsak sam odgovoren za vzdrževa nje zdravja tako preventivno kot kurativno, ko je že v procesu zdravljenja. Skrb posamičnika za lastno zdravje postaja tem intenzivnejša, čim starejši je. Zdrav način življenja je priporočljivo vseživljenjsko gojiti, saj nekatere bolezni nastajajo že zgodaj. Sicer je res, da se vseh bolezni se ni mogoče izogniti, vendar pa se jim ni treba izpostavljati. 

Viri neformalnega učenja o zdravju so številni tudi v Sloveniji. K skrbi za lastno zdravje sodi upoštevanje preizkušenih nasvetov kot so meditacija, zdrava prehrana, gibanje, naravno okolje. Vsak lahko v naših revijah Zdravje, Viva, ABC zdravja, Skupaj za zdravje človeka in narave in drugod najde naslove, cilje in načine dela  ustanov, kjer delajo, kjer delajo in mu lahko pomagajo strokovni profili kot so  psiholog, socialni delavec, radiestezist, maser, kiropraktik, akupunkturist, homeopat, bioenergetik, psihoterapevt. 

V teh virih so tudi druge pomembne informacije o stanju raziskovanja o določenih boleznih in načinih njihovega uspešnega zdravljenja. Danes večina ljudi uporablja internet pri iskanju informacij o zdravju. Pri  tem je treba razlikovati informacije, 1. ki jih objavlja kdo na oseb nem blogu, 2. ki, so del propagandnih ali reklamnih objav in 3.  ki so sporočila medicin skih združenj. Tvegano je postavljanje diagnoz in izbira zdravil po internetu. Pri nas in v svetu obstajajo številna združenja in društva za posamezne bolezni, društvo vegetarijancev, ki so prav tako vir neformalnega znanja. 

Bolniki imamo svoje pravice in dolžnosti. Zakon o bolnikovih pravicah (Uradni list, 2008, št. 15) pove, da zdravstveno zavarovanje vključuje naslednje pravice:
- v osnovni zdravstveni dejavnosti, zobozdravstveni dejavnosti ter specialistično ambulantni dejavnosti,
- storitve v domovih za starejše, posebno socialno-varstvenih zavodih in zavodih za usposabljanje,
- zdraviliškega zdravljenja,
- obnovitvene rehabilitacije invalidov,
- udeležbe v organiziranih skupinah za usposabljanje
- letovanja otrok in šolarjev,
- prevoza z reševalnimi vozili,
- zdravil, predpisanih na recept,
- do spremstva,
- tehničnih pripomočkov za vid, sluh, govor ter drugih pripomočkov,
- zdravstvenih storitev med potovanjem in bivanjem v tujini,
- zdravljenja v tujini.

Bolniki se pri nas pritožujejo na čakalne dobe in čas sprejemanja v ordinacijo kot tudi na ne strokovne pristope. Starejši se pritožujejo, ker jim zdravniki zaradi njihove starosti ne dajo kakšne napotnice za pregled ali recepta za zdravilo. 

Bolnik nima le pravic, ampak ima tudi dolžnosti, npr. da hodi redno na preglede in kontrole. Nekaterim bolnikom je treba razložiti, v čem se motijo. Če se komu zgodi krivica, se lahko pritoži. Ima vpogled v zdravstveno dokumentacijo. Za presojo napačnih diagnoz je pristojna Zdravniška zbornica. Bolnike najbolj motijo dolge čakalne dobe. Bolniki so nezadovoljni z organizacijo zdravstvenega sistema, ne pa toliko z zdravniki. Starejši bolni, ki pogosto dobijo vtis, da pri zdravniku ne dobijo recepta ali napotnice za specialistični pregled, ker so zanje prestari. Nekateri bolniki rabijo pomoč pri odškodninskih tožbah (Košir, 2012).    

Slovenija ima še vedno zakon o obveznem cepljenju otrok, čeprav se mu starši vedno bolj upirajo. V Belgiji je cepljenje neobvezno. Dolinar (2013) meni, da boja proti škodljivim mikroorganizmom ne dobimo zgolj s 'krepitvijo' imunskega sistema, ampak z onemogoča njem rasti patogenih mikrobom.

Lahko se na hitro neformalno informiramo o novostih na področju ohranjanja zdravja v najširšem smislu.  12. festival za tretje življenjsko obdobje je potekal v času 1. do 3. oktobra 2012 kot osrednji dogodek evropskega leta 2012 v Cankarjevem domu. Izpostavil je spodbude za aktivno staranje s prostovoljstvom in drugimi dejavnostmi npr. sindikata upokojencev in solidarnosti med gene racijami. Na njem so potekale različne prireditve kot so petje in plesi folklornih skupin, umet niške razstave, branje literature, predavanja o tipičnih boleznih, zdravih načinih življenja, okrogle mize npr. o novi pokojninski reformi, delavnice (npr. evritmija, refleksoterapija), merjenja krvnega tlaka, sladkorja, ploskih nog, predstavitve novih izdelkov farmacevtske industrije in računalniško opismenjevanje poznih odraslih. Festival tedaj pomeni kar najbolj celosten pristop h kulturi  zdravja v tretjem življenjskem obdobju in k zdravstvenemu opismenjevanju.     

Podobno je tudi 43. sejem Narava – zdravje na Gospodarskem razstavišču v Ljubljani v dneh od 11. do 14. 10. 2012 predstavljal široko ponudbo izdelkov za  uravnoteženo, zdravo in oko lju prijazno življenje s področja prehrane in prehranskih dodatkov, preizkusa naravne kozme tike in rekreativne vadbe, preventivne preglede, eko-doma in okolja, ukrepov za ohranjanje narave in njene biotske raznovrstnosti, itd.

Lahko bi ugotovili,  da Slovenci  niti ne živimo in delamo v posebno zdravem okolju  niti kaj posebno ne skrbimo za svoje zdravje. Predvidevamo, da se bodo ti  problemi reševali z dviga njem kvalitete življenja, ko  se  bo kultura  zdravja  razvijala  hkrati z ekološko  kulturo  dela  in prostočasnih  dejavnosti. Bomo našli ravno težje med prostim in delovnim časom. 

Tudi v Sloveniji so potrebne celovite spremembe, ki so jih strokovnjaki WHO opisali že pred nekaj leti v dokumentu Vlaganje v zdravje v Sloveniji. Na to, da v praksi do sedaj še ni prišlo do bistvenih premikov, kažejo tudi izsledki raziskave SJM 1999, ki opozarjajo na povečano nevarnost zaradi razvoja dejavnikov tveganja med Slovenci in Slovenkami ter na premalo zdrav življenjski slog, ki prinaša precej visoko pogostost kroničnih obolenj (Zajc, 2000).

4.1	Let nad kukavičjim gnezdom

a.	Analiza primera uboja in samomora

Na smrt obsojenega bolnika Markeš primerja s terorističnim dejanjem enega izmed predstav nikov islamske države, ki se je v l. 2016 zgodil v Nici. Skupno jima je bilo, da nista  hotela umreti sama. Uboj sta oba storila iz obupa in pri tem ubila tudi sebe. Lečeči zdravnik se ni zavedal te nevarnosti, ko pa mu je Gregorič zagrozil, pa je bilo že prepozno, da bi se pred storilcem kakorkoli zavaroval. Morda se je lečeči zdravnik vprašal, koliko njihovih bolnikov obupava zaradi brezperspektivnosti zaradi bolečin in neprespanih noči in s kolikerimi bi zaradi njihove  etične dolžnosti morali govoriti jezik upanja. Zdravniki običajno govorijo le strokovni diagnostični jezik t. im. golih dejstev in bolnike v bistvu sodijo v imenu resnice končnosti individualnih  življenj. Bolnik je v bistvu revež, ki se bolj kot tisti, ki so 'normalno' zdravi, zaveda svoje nemoči. Večinoma se zdravnik, ki pregleda 60 pacientov na dan niti ne more vživljati v vsakega posebej. Znano je, da nekateri bolniki ne prenesejo resnice o sebi, drugim pa prav ta lahko pomaga in jih osvobaja, čeprav boli. Kako naj zdravnik razlikuje med enimi in drugimi, če ni njegov pacient stalen in ga v bistvu ne pozna? Tudi v postfaktični družbi se dolgoročno resnice ne kaže izogibati. Pomembna je dobra obojestranska komunikacija, ker je neetična zloraba besede (sovražni govor) že potencialni uboj.

Zato gre tudi za vprašanje, kako naj bi zdravnik kaj povedal, da jo bo sogovornik, v našem primeru pacient Gregorič, sprejel. Če je forma mentis življenja upanje, potem vsebina informacije ne bi smela zgrešiti. Zdravnik bi moral izražati vsaj minimalno razumevanje za bolnika, da pri njem ne naleti na odpor in v opisanem primeru na sovražnost s obojestranskim smrtnim izidom.  

Rastoča neenakost v Sloveniji in drugod po svetu generira več revščine in bolezni, posledično pa tudi več ljudskega nezadovoljstva in revanšizma. Ministrica za zdravje Milojka Kolar Celarceva je izjavila, da je »nespodobno« omenjeni primer zlorabljati za politične igre merjenja moči. Strinjam se, da je neprimerno in neetično, da bi si kdo (ali katera politična stranka) z nastalo škodo nabiral politične točke. Po dveh žrtvah zdravstvenega in socialnega sistema je tragični dogodek škandalozen. Vsak človek šteje, kar pomeni, da gre z novimi izgubami življenj za nove socialne rane. V odnosu življenja in smrti osciliramo med biofilijo in nekrofilijo. Slabo je, kadar prevlada nekrofilija, kar se pokaže v terorističnih in vojnih dejanjih.  

Z dobrimi etičnimi odnosi bi lahko vsak po svojih pristojnostih preprečevali, da ne bi do takšnih ekscesov prihajalo. Premalo se zavedamo, da neenakost generira pasivizacijo večine na račun hiperproduktivnosti manjšine. Tako zdravnik lahko pregleda 60 (rakavih) pacientov, ti pa ne nadzorujejo niti osnovnih človeških pogojev svojega zdravja! Že v filmu Let nad kukavičjim gnezdom, na katerega v naslovu namiguje Markeš, bolnik umira in umre zaradi zdravniškega režima. Videti je, kakor da z bolnikom umira tudi humana medicina. Premalo se spoznam, da bi označeval metodi elektrošokov in kemoterapije za nehumane. Verjetno je, da jih ni smiselno kar na splošno uporabljati. Odnosi med zdravniki in pacienti vključuje veliko prestižnosti in hierarhije, odvisnosti od nepredvidljivih ali slabo predvidljivih dejavnikov. Zato čakalne vrste, kontrole, ponovni pregledi. Jasno je, da država ne jamči ne sreče, ne zdravja.  

Premalo govorimo o zlu pasivizacije pacientov, ki nastaja kljub pacientovim pravicam. Zlo je v tem, da sistem proizvaja ekskomunikacije. Po Bluesteinovi je to najslabša inačica v štiridelnem modelu jaz-ti »jaz nisem v redu, ti nisi v redu. To v zadnji posledici pomeni, da življenje ni vredno življenja. Zato je potrebno biti na ekstreme zelo pozoren in jih znati preusmerjati na pravo pot. Pacient naj bi sebe sprejemal kot vredno osebo, sicer se bo počutil neuslišanega. To pa pogojuje nezaslišana zla dejanja iz obupa. Nepozaben je Fromm (2011), ki je še danes aktualen s svojim humanističnim koncep tom pomena zdravih, ljubečih produktivnih odnosov. S tem se navezuje na rimski ars vivendi in ars moriendi in na mens sana in corpore sano. Če gojimo zaničevalne odnose, to vodi v (samo) uničevalne težnje. In s temi se zadnje čase soočamo že v skorajšnjem vojnem stanju.
 
Premalo smo pozorni na to, kdaj se konstruktivna drža sprevrže v (avto)destruktivno. Če kdaj je prav zdaj pomembna Frommova analiza anatomije in funkcije destruktivnosti. Je eno življe nje, eno zdravje in ena smrt. Tako bolniki kot zdravniki pozabljamo, da je življenje skrivnost, ki si zasluži največje spoštovanje, ne pa manipuliranje.  

Očitno so nosilci nasilnih zgodb s strelnim ali kakem drugem orožjem običajno mlajši moški. Že literarni junak Julien Sorel, ki je streljal na gospo Renalovo v pariški katedrali v Stendha lovem romanu Rdeče in črno, je moški prav tako kot realni Gavrilo Princip, ki je ustrelil princa Ferdinanda v Sarajevu. 

Očitno predvsem moški, ki ne prenašajo in ne morejo vzdržati več svojega bivanja, uničujejo, ubijajo tudi življenje drugih. Želimo si takšno državo in zdravstveni sistem, ki bosta s svojimi olajšavami čim bolje podpirala vsaj znosno so-bivanje. Kot pravi Markeš: življenje je vredno ta, ki jo varuje ustava. Ker se povečuje verbalno nasilje do zdravnikov bi v samostojni Sloveniji morali že kaj napraviti za ljubeče produktivne odnose, ki so za Fromma pogoj zdrave družbe.  Ali bo postalo moško nasilje prav tako stigmatizirano kot je bila še nedavno ženska histerija? 

V pismih bralcev (3. 9. 2016) sem objavil repliko na članek dr. Matjaža  Zwitterja (30. 7. 2016). Verjamem, da se je medicina v zadnjem času precej razvejala. Zato je toliko bolj pomembno, h kateremu javnemu ali privatnemu zdravniku in zdravilcu pacient prihaja. 

Krizo zdravstvenega sistema se pri nas preveč posplošuje. Zaradi zaostale miselnosti pri nas model komplementarnosti med uradno in alternativno medicino še ni zaživel. Vse to zmanj šuje razvoj medsebojnega zaupanja (kar je v sociologiji znano kot socialni kapital) kot pogoja uspeha pacientove ga obiska pri zdravniku in zdravilcu. Etično dobro bi bilo, da bi vsaka veja medicine priznala svoje omejit ve pri doseganju zdravja pacienta. Le-ta pa tudi ne bi smel videti v izbranem zdravniku ali zdravilcu že kar rešitelja za vse njegove zdravstvene probleme, sme pa upari na njuno pomoč.  

Sem naletel tudi na zdravilca Krevla, ki je najprej diplomiral iz uradne medicine, a je ni hotel nič več upoštevati, ker je verjel le v svojo novo božansko znanost, v imenu katere je svoje storitve zaračunaval pacientom za previsoko ceno in nas je tayloristično stancal na pet minut tako kot v javnem zdravstvu zaradi množičnega pritiska drugih pacientov. Primer kaže na to, kako pomembno bi bilo če bi se zdravniki in zdravilci pri kompleksnih primerih sodelovali, da bi  interdisciplinarno kaj ugotovili in se dogovorili za ukrepe, kar v tujini že delajo.

Pacienti se počutimo kot žrtve polresnic farmacevtske industrije in enostranskih prepričanj zdravnikov ali zdravilcev,  zaradi česar potem ni diskusije o alternativnih metodah zdravljenja ne na eni in ne na drugi strani.     

Zdi se mi, da prav zaradi tega zdravniki ohranjajo svoje 'navidez varno pribežališče' v t. im. mehanicistični paradigmi znanstveno tehničnega spoznavanja in ukrepanja. Pacienti občutimo več pojavnih oblik te paradigme kot jih ugotavlja avtor članka. Našteti neosebni in neempatič ni pristop v jeziku strokovne latovščine, pasivizirajo pacienta in birokratizirajo sistem. Mehanicizem uradne medicine se pokaže v strogo objektivnih, enoznačnih diagnozah. Pacient je zlasti na operativni ravni samo objekt procedur. To ne-normalno stanje duha 'normalno' poka po spornih šivih ekskomunikacije tistih, ki bi morali biti v partnerskih sodelovalnih odnosih. 

Prevladujoči površni pragmatizem zmanjšuje kontekstualno odgovornost udeležencev v procesu zdravljenja, medsebojno razumevanje, pomoč in podpora. Dr. Zwitter kot paradnega konja navaja medicino dokazov (evidence based medicine). Poučno je ugotoviti, da različne kulture izpostavljajo različne evidence in dokaze zdravstvenega stanja. Tako isti simptom obravnavajo uradni zdravnik ter homeopatski, ajurvedski, kitajski in šamanski zdravilec drugače. V vsakem primeru je dobro, da pacient sam kaj napravi za svoje zdravje. Etično dobro pa bi bilo, da bi bili pacienti zdravnikom in zdravilcem za njihove storitve  hvaležni, ti pa bi se jim za svoje morebitne napačne odločitve in posege opravičili in jih popravili.   

V odnosih (zobo)zdravnik pacient večinoma  manjka dosledno upoštevanje 1. sodobnih holistično epistemoloških spoznanj (zdravnik kot opazovalec in opazovani pacient se medsebojno prepletata), 2. spoznanj komunikologije, po kateri dobra medsebojna komuni kacija šteje kot bistveno je povratno informacijo pacienta) in 3. ugotovitev pozitivne psihologija dobrega počutja (well being) so-navzočih oseb v ordinaciji.   
              
Specialisti imajo napotene paciente za povrh. Sprašujejo nas, zakaj smo prišli k njim. V bistvu sprašujejo, zakaj so nas splošni zdravniki napotili k njim, ne pa h komu drugemu, bolj ustrez nemu. Ne vem, ali splošni zdravniki dobijo povratne informacije o svojih morebitnih napač nih napotnicah. Očitno je možnih več interpretacij bolezenskih simptomov. Dejansko stanje je včasih težko točno diagnosticirati. V zdravstveni sferi vlada precejšnja razcepljenost, celo sprtost. Tako npr. zdravniki na srčni kirurgiji niso sposobni skladnega sodelovanja, kar je stalo življenje 14 letnega fanta v l. 2017. Ljubljanski klinični center (UKCLJ) je ministrstvu za zdravje poslal poročilo izrednega internega strokovnega nadzora, ki so ga izvedli po smrti 14-letnika na pediatrični kliniki. Vodstvo bolnišnice pa je ob tem opozorilo, da je na oddelku za kardiologijo organizacija dela in komunikacija boljša. Kot so zapisali v informaciji vodstva UKC, sta tako analiza kot strokovni nadzor ugotovila "določena sistemska neskladja, za katera so bili predvideni sistemski ukrepi." Nekatere nujne ukrepe so z namenom zagotoviti varno zdravstveno obravnavo otrok realizirali takoj. Določeni sistemski ukrepi pa zahtevajo daljše obdobje in njihovo realizacijo spremljajo. 
To kaže na trnovo pot neformalnega učenja o zdravem življenju, ki nastaja na naslednjih ravneh 1. domačih higienskih navad, 2. formalnega znanja v šolah in zdravstvenih domovih, 3. Informacij javnih publikacij, tečajev, prireditev, 4. samostojnega razmišljanja zlasti odrasle ga o lastnih izkušnjah, 5. dialoga bolnika z zdravnikom, zdravilcem, … in 6. znotraj vodenih ni samoiniciativnih skupin določenih tipov bolnikov npr. alkoholikov. 

b.	Priporočila nekaterim zobozdravnikom po motivih nove paradigme

Po novi epistemološki paradigmi je vsak strokovnjak za svoje ugotovitve in trditve tudi subjektivno odgovoren (Maturana Varela, 1998). V subjektivnem in delno objektivnem smislu je tudi (zobo)zdravnik pasivni pacient in s tega vidika naj bi, če ga, razumel aktualnega pacienta kot klienta. V subjektivnem smislu je (zobo)zdravnik zmotljiv in verjame tudi v stvari, ki jih ne more dokazati. S tega vidika je pojem zdravih zob relativen, pluralen in delno idealiziran. Meni so rekli, da bi bil učinek večji, če bi prišel k njim že pred leti, saj sami obstajajo v Sloveniji že vsaj 20 let. Na Centru za celostno ustno medicino se klient hitro prepriča, da so najdražje novejše visoke tehnologije. Žal pa nimam vtisa, da so cene prilagojene slovenskemu standardu. Za ustanovo Center za celostno ustno medicino sem dobil vtis  formalne ekskluzivnosti.  

Dosedanja mehanska paradigma znanosti vključno z medicino je zelo prikladna, ker je videti učinkovita, ni pa kakovostna, ker razen 'tehničnega popravila zob' ne vključuje ničesar drugega, kar bi zadevalo pacientovo oz. klientovo osebnost.
 
S privatno komercializacijo (zobo)zdravstva nastajajo nova kukavičja gnezda. Kot dolgoletni obiskovalec zobozdravstvenih ambulant imam določene izkušnje z zobozdravniki, ki bi jih rad posredoval še drugim obiskovalcem – pacientom. Opažam, da nas imajo zobozdravniki najraje kot pasivne udeležence, ki se samo strinjamo z zobozdravnikovimi diagnozami. Takšen enostranski, pavšalen in na videz objekti ven pristop seveda najbolj prikrajša pacienta oz. klienta. Prikrajša ga kot subjekta soodločanja, upošteva pa ga kot plačnika zobozdravst venih storitev v privatnem zobozdravstvu. 

Neformalno in na pol nezavedno laiki poznamo genetsko definicijo svojih zob. Pacientovi zobje so rezultat pacientovega načina življenja (zlasti prehranjevanja in (ne)redne ustne higiene) in dela zobozdravnikov na njih in z njimi. Pri tem kronološka starost pacienta ni tako zelo pomembna kot se večini zdi. Vsak ima namreč še pomembnejšo biološko starost, ki jo določa vsak organ posebej in vsi skupaj.  Nekoč so govorili, da je pomembno, koliko stara ali mlada je naša hrbtenica. Smo namreč homo erectus-i. Zaradi zob smo sesalci in grizljivci.  

V zadnjem času se razvija preventivno učenja pravilnega lastnega čiščenja zob, da bi se čim dlje izognili zobni gnilobi in drugim poškodbam. V ponudbi so nove (ne)električne krtačke, zobne vodice, nitke,… vendar pa na to ne opozarjajo vsi in ne enako striktno. Zanimivo je, da pacient sčasoma izgubi že osvojeno motivacijo in mu je treba vse razlagati od začetka.      

Po novi celostni epistemološki paradigmi (glej npr. Maturana-Varela, 1998) nastaja zapleten odnos sodelovanja in zaupanja. Vsak je za svoje ugotovitve in trditve tudi subjektivno odgovoren. V subjektivnem in delno objektivnem smislu je tudi (zobo)zdravnik pasivni pacient in s tega vidika naj bi, če ga, razumel aktualnega pacienta kot klienta. V subjektivnem smislu je (zobo)zdravnik zmotljiv in verjame tudi v stvari, ki jih ne more dokazati. Lahko dva zobozdravnika o istih zobeh nimata istega mnenja. Center za celostno ustno medicino sem obiskoval skoraj 6 mesecev v l. 2016 od maja do konca oktobra. Imajo slabo definirane cilje, vendar pa po uvodni diagnozi izvedejo tudi evalvacijsko oceno. Pri meni se je stanje izboljšalo. Od vseh čudežnih storitev najdražja cena. Je že res, da je novejša tehnologija draga. Žal pa nimam vtisa, da so cene prilagojene slovenskemu standardu. Tako so me stale na Centru za ustno medicino v  Ljubljani 347 evrov samo za tri diagnoze (tridimenzionalno – prostorsko slikanje, paradontalna medicinska diagnostika, vključno z  ortopanom, ki sem ga prinesel s seboj) stanja zob. Center za razliko od drugih ordinacij dela na koreninah zob, ki naj bi bile zato manj občutljive. 

V odnosih zobozdravnik – pacient – pomožna oseba, kadar je potrebna, večinoma  manjkajo 
1. ugotovitve sodobne holistične epistemološke paradigme (opazovalec in opazovani pacient se medsebojno prepletata), 
2. komunikološka znanja, ki predvidevajo bistveno vlogo povratne informacije pacienta) in 
3. sugestije pozitivne psihologije dobrega počutja vseh navzočih v ordinaciji. 

Dosedanja mehanska paradigma znanosti vključno z medicino je zelo prikladna, ker je videti učinkovita, ni pa kakovostna, ker razen 'tehničnega popravila zob' ne vključuje pacientovo oz. klientovo osebnost niti tam, kjer bi bilo to smiselno. Medsebojne odnose kvari komerciali za cija – podrejenost zobozdravstvenih storitev pripravljenosti klienta, da jih plača. To pa potiska v ozadje manire humane medicine v smislu pripravljenosti (zobo)zdravnika, da pacientu predvsem pomaga. 

Postavke, ki zadevajo te odnose in v deklaracijo Centra za ustno medicino v Ljubljani, ki jo podpisujemo klienti, bi bile lahko še naslednje: 
 - pravice do dobrega počutja imajo zobozdravnik, pacient in asistentka. Pacient naj se ne bi počutil kot mučenec, zobozdravnik pa ne kot edini odločujoči arbiter, čeprav je edini operater. 
- prostor zobozdravnikovih operacij naj bi bil prijetno opremljen (ne zgolj z zobozdravstve nimi aparaturami). Na steni naj bi bil objavljen cenik storitev.
- Zobozdravnik in  pacient/klient naj bi komunicirala po pravilih medsebojne komunikacije, ki vključuje medsebojno spoštovanje, zaupanje in hvaležnost.  
- Če se zobozdravniku zgodi napaka ali kak drug spodrsljaj, se klientu opraviči in jo popravi.

Pacientovi zobje so rezultat pacientovega načina življenja (zlasti prehranjevanja in (ne)redne ustne higiene) in dela zobozdravnikov na njih in z njimi. Kronološka starost pacienta ni tako zelo pomembna kot se večini zdi. Vsak ima namreč še pomembnejšo biološko starost v smislu meril stoletnikov Leona Štruklja in Borisa Pahorja. Kogar bogovi ljubijo,… 

Dr. Aljoša Selič me je obširno informiral o novih odkritjih pomena vzdrževanja zdravih zob kar na ležalnem stolu. V tem položaju pacient ni v komunikacijsko enakovrednem, ampak je v podrejenem položaju z zobozdravnikom. Za vse novosti pacient postopno zve v njihovem časopisu Od ust do ust, ki ga prejema zastonj vsak, ki je bil kdaj na njihovem tretmaju. Ne bi bilo slabo, da bi zobozdravniki pacientom o novostih zobozdravstva tudi predavali poleg tega, da se sami nenehno dokvalificirajo na seminarjih. Nismo samo vizualna, ampak tudi avditivna bitja glede na vakog zaznavni sistem, ki sloni na petih zaznavnih čutih. Komercialno leporečenje o 'vrnitvi nasmeha' in podobne cvetke ne delujejo. Potrebna bo večja natančnost pri opredeljevanju in  doseganju ciljev in s slovenskim družbenim standardom usklajene cene individualnih zobozdravstvenih storitev.  Visoke cene opravičujejo samo z našimi specialnimi primeri.  

Zato je vprašljivo, da jih zobozdravnik gleda samo kot trenutno stanje in se sam odloča, kakš nega postopka - tretmaja so potrebni. Kot dolgoletni pacient opažam, da nas imajo zobozdravniki najraje kot pasivne udeležence, ki se samo strinjamo z zobozdravnikovimi diagnozami. Takšen enostranski, pavšalen in na videz objektiven pristop seveda najbolj prikrajša pacienta oz. klienta. Prikrajša ga kot subjekta soodločanja, upošteva pa ga kot plačnika zobozdravstvenih storitev v privatnem zobozdravstvu, npr. vrnemo vam vaš nasmeh!   Na Centru za ustno medicino se klient hitro prepriča, da so najdražje novejše visoke tehnologije. Žal pa nimam vtisa, da so cene prilagojene slovenskemu standardu. 

To pa potiska v ozadje manire humane medicine v smislu pripravljenosti (zobo)zdravnika, da pacientu predvsem pomaga.  Eko-ekonomija vključuje intrinzično vrednost zemlje – gaje. Presega stare odnose, ki presega jo hierarhijo med komunikatorji in komunikanti. Zato narava trpi. Jezusovo trpljenje in smrt se pogosto razlaga kot plačilo dolga, ki je prinesla odrešitev.  Gre za žrtev, ki jo ponavljajo še živeči in bržkone tudi pokojne duše v vicah. Gre za ekonomi jo podarjanja. Kar smo dobili vrnemo in za našo dobroto dobimo povrnjeno. Razumevanje gaje kot samoohranitvenega in samoregulativnega mehamnizma je v bistvu ženski. Vzdrže vanje, ohranjanje in obnavljanje življenja je ženski princip (Štante et al., 2015, 220).
Holistični stomatologi pravijo, da se toksini kopičijo v sklepih in povzročajo močne bolečine ter skupaj s kancerogenimi snovmi postopno slabijo imunski sistem, poslabšujejo in kvarijo naše notranji okolje – onesnažujejo kri in limfo.
Ker je zdravje vsake posamezne celice neposredno odvisno tudi od krvi in limfe, lahko ta onesnažen notranji prostor na dolgi rok pelje do degenerativnih in kancerogenih sprememb. Tudi meni je bioresonančna diagnostika, le tri mesece po devitaliziranju bolnega zoba, pokazala prav to – zelo slabo stanje limfe, močno načet imunski sistem in prizadete organe, povezane z bolnimi zobmi.
Bioresonančna terapevtka Darja Vrbanc mi je pojasnila, da so mrtvi zobje tiha žarišča toksinov, in to že več mesecev ali celo let pred nastankom bolezni, zato predlaga preventivne bioresonančne preglede vsaj enkrat letno. Rezultate bioresonančnega aparata na mojih zobeh pa je razložila tudi stomatologinja Simonka Rus: "Seveda, zobje so povezani tudi z limfo, krvnim obtokom in živčevjem. Tudi vsak posamezen zob ima limfne in obrambne celice. V pulpnem tkivu so žile – arterije in vene – zob je prekrvavljen, tako kot organi v našem telesu, in tudi v zobu se ves čas dogaja metabolizem."
Čeprav tega konvencionalna stomatologija še vedno ne prizna, je dr. Weston Price, en od ustanoviteljev holistične stomatologije, še pred začetkom prejšnjega stoletja podrobno dokumentiral in opisal povečanje rakavih obolenj s povečanjem posegov na kanalih zobnih korenov.
V prvi polovici 20. stoletja so poleg dr. Pricea, neodvisno drug od drugih, še nekateri razisko valci na področju biološko-integrativne medicine raziskovali ta fenomen: dr. Wilhelm von Brehmer, dr. Günther Ederlein in dr. Carl Spengler. Vsi so znotraj korenin mrtvih zob pri pacientih, zbolelih za rakom in drugimi degenerativnimi boleznimi (artritis, multipla skleroza in Alzheimerjeva bolezen), našli bakterijo Siphonospora polymorpha (danes imenovano Propionibacterium acnes).
Njihova posebna zasluga je, da so iz te bakterije izolirali netoksičen filtrat (Arthrokehlan in Spenglarsan), ki lahko razgradi bakterijo, ki se potem po naravni poti izloča iz telesa. Ta filtrat danes rutinsko uporabljajo pri zdravljenju devitaliziranih zob in kroničnih boleznih v ordinacijah holistične stomatologije po vsem svetu.
O povezavi zob z organi se strinja tudi vedno več slovenskih zobozdravnikov, vendar neradi govorijo o točni povezavi posameznega organa s posameznim zobom. Darja Vrbanc iz Diagcentra po svojih dolgoletnih izkušnjah pravi, da bioresonančni aparat Mora-Super+ brez izjem pokaže prav takšno povezavo zoba in določenega organa, o kakršni trdita kitajska medicina in holistična stomatologija, po kateri naj bi bili zobje na glavnih akupunkturnih meridianih, njihovo zdravje pa naj bi vplivalo na pretok energije v njih ter s tem tudi na naše notranje organe.
Darja Vrbanc pravi: "Vsak oboleli ali izgubljeni zob je povezan s točno določenim organom ali celo več organi hkrati, zato je potrebno izvajati bioresonančne terapije za prav vse organe hkrati, ki so v danem trenutku oslabeli in potrebujejo podporo. Pomembno je, da se hkrati s terapijo odpravlja akutne in kronične težave."
Prednji zobje so na meridianu sečnega mehurja in lahko povzročijo bolezni ledvic, kolen in reproduktivnih organov, zgornji in spodnji kočniki lahko povzročijo bolezni v prebavnem sistemu in prsnem košu, modrostni zobje vplivajo na srce ...
Weber (2012) pokaže omejene kompetence zdravnikov, ko navaja primere, ki jih niso obvladali. Simptomatsko je pogoj celostnega zdravljenja. Resnica je nekje vmes med zdravni ki in samospoznavanjem bolnikov. Kako naj bi bolnik o svojih težavah brez specialnega znanja bolj celovito razmišljal kot zdravnik z njim? Splošni ali specializiran  zdravnik je lahko le pomožna opora, ni pa cilj. Bolnik ne bi smel izgubiti samozaupanja v duhovnem kompasu, obenem pa tudi ne potrebnega zaupanja drugim. Ne bi smel prelati  odgovornosti na druge, ampak sodelovati z njimi. 

4.3 Ekonomija zdravljenja v Sloveniji
V Sloveniji je ena izmed sprejetih rešitev omejevanje zaposlovanja v zdravstvu, kar sicer morda pomaga omejiti stroške, vendar hkrati pripomore k daljšim čakalnim dobam in slabši zdravstveni oskrbi. To pa državo dolgoročno precej stane.
Problem z varčevanjem v zdravstvu je, da bolni ljudje za državo predstavljajo veliko večji strošek kot zdravi. S tem, ko se manjša število zaposlenih in podaljšujejo čakalne vrste, je marsikdaj zdravje posameznikov, ko enkrat pridejo do zdravnika, še veliko slabše, kot je bilo sprva.
Marsikdo s slabšim zdravjem ne zmore nadaljevati delo, ki ga je prej opravljal, in tako ostane brez službe ali celo brez stanovanja ter zato potrebuje še več pomoči s strani države, ki državo seveda tudi nekaj stane. Četudi si ta oseba sčasoma popolnoma opomore, lahko iskanje službe traja več mesecev, v katerih še vedno potrebuje finančno pomoč. Poleg tega pa se verjetno za pomoč pri iskanju zaposlitve obrne tudi na zavod za zaposlovanje, kar še bolj poviša državne stroške.
Bolnik naj bi prišel do zdravnika pridejo čim prej. To ni koristno le z vidika posameznika, ki je seveda raje čim manj bolan, ampak tudi s strani države, ki bi tako veliko prihranila. Seveda pa zdravstveni sektor zajema več kot le obisk pri zdravniku.
Pomemben del zdravstvenega sektorja predstavlja preventivno zdravstvo oz. zdravstveno varstvo, v okviru katerega se prebivalce spodbuja k čim bolj zdravemu življenju. Na dolgi rok je namreč finančno veliko bolje ljudi naučiti novih navad, ki izboljšajo njihovo zdravje, kot pa samo simptomatsko zdravljenje.
V VB posvečajo veliko pozornosti tovrstnim storitvam, saj se zavedajo dolgoročnih koristi. Z reorganizacijo zdravstva leta 2013 so za preventivno zdravstvo postale pristojne občine, tako da se ponudba od občine do občine razlikuje in je lahko kar najbolje prilagojena potrebam lokalnega prebivalstva. Med pogoste programe spadajo na primer plavanje za otroke in vodene skupine za zdravo prehranjevanje in fizično aktivnost za odrasle, ki se spopadajo s prekomerno težo.
Podobne pobude bi bile koristne tudi pri nas, saj je po podatkih Nacionalnega inštituta za javno zdravje v Sloveniji skoraj 38 % ljudi telesno nedejavnih, le 20 % prebivalcev pa se prehranjuje skladno s priporočili.
Ena izmed angleških občin trenutno na primer začenja 1. projekt, ki se bo osredotočil na spodbujanje zdravega prehranjevanja in fizičnega gibanja med vozniki avtobusov, vlakov in taksisti, kot pomembnega dela prebivalstva, ki se pogosto prehranjuje nezdravo in ne giblje veliko, zaradi česar je večja verjetnost, da zbolijo.
2. Drugi radikalen ukrep je prenehala izdajati dovoljenja za nove restavracije s hitro prehrano. S tem želi omejiti ponudbo hitre prehrane in prebivalce praktično prisiliti, da izberejo bolj zdravo alternativo, saj podatki kažejo, da se veliko prebivalcev že spopada s prekomerno težo.
3. Investicija v preventivne programe ni edina rešitev. Iz tujih zgledov bi se lahko naučili tudi, da se stroške lahko precej zniža z optimizacijo poslovnih procesov. To v praksi pomeni, da se preuči posamezen proces, recimo pot bolnika od prvega pregleda do diagnoze, zdravljenja in ozdravitve, ali pa skupek povezanih procesov, npr. delovanje in organiziranost bolnišnice kot celote.
Zaradi psihosomatskih obolenj poudarjamo pomen izogibanja distresu. Distres spoznavamo po naslednjih simptomih: razbijanje srca, hitro, plitvo  dihanje, želodčni krči, nemir, zapeka ali driska, potenje, tresenje, pogosto uriniranje, potreba po mamilih (kaje nje, alkohol, itd.), zaskrbljenost, občutek krivde, nepotrpežljivost, lotevanje več del hkrati, zanemarjanje zdravja in urejenega videza, pomanjkanje sposobnosti jasnega mišljenja, pretirana kritičnost, togost, neučinkovitost, razdražljivost itd. Pri vsakem distresu se ne pojavljajo vse naštete lastnosti, toda že nekatere so očitni znak, da gre zanj. Ravno nasprotno pa so za prijazni, (eu)stres značilni zanesenost, uravnoteženost, umirjenost, samozavest s pozitivno samopodobo, uspešnost, odločnost, živahnost in vedrina. 

Osebnostnega razvoja ali rasti ni brez izboljšanja samopodobe od nižje negativne k višji pozitivni. Kadar imamo malo energije, je naša samopodoba slaba in obratno. Obratno pa imamo pri visoki pozitivni samopodobi veliko energije. Jasno je, da so zasvojeni ljudje tisti, ki imajo nizko samopodobo. Pozitivna samopodoba je funkcija občutka sposobnosti, da situacijo ali problem obvladujemo in ciljne motiviranosti za to obvladovanje. Čim bolje nam to uspeva, tem bolje smo motivirani za nadaljnje dosežke naše dejavnosti in čim manj obvladujemo, tem nižja je tudi raven ciljne motiviranosti. To velja tudi za učne uspehe učencev v šoli. Čim boljši so njihovi uspehi, tem bolj so učenci motivirani za nadaljnje učenje pri pridobivanju znanja in čim slabši so, tem bolj je verjetno, da je slabša tudi njihova motivacija.

4. Cilji prožne varnosti (flexecurity) so predvsem izboljševanje obstoječih razmer na trgu dela EU in omogočanje večje udeležbe na trgu dela za posameznika (zmanjševanje segmentacije), lajšanje prilagodljivosti delavcev in podjetij, zmanjševanje brezposelnosti specifičnih skupin, podpora vstopa na trg dela za vse ter lažji in hitrejši prehodi med različnimi pogodbami. Gre  za povečevanje varnosti pri nestandardnih zaposlitvah in zaposlitvah za določen čas. Uvajanje prožne varnosti v sedanjih gospodarskih razmerah ni izbira, temveč je pogoj konkurenčnosti in dviga gospodarske rasti in razvoja. To je dinamični mehanizem prilagajanja razmeram, kar prihaja v ospredje še toliko bolj v času svetovne finančne krize.   
 
Pacienti se počutimo kot žrtve polresnic farmacevtske industrije in enostranskih prepričanj zdravnikov ali zdravilcev,  zaradi česar potem ni diskusije o alternativnih metodah zdravljenja ne na eni in ne na drugi strani.     

Zdi se mi, da prav zaradi tega zdravniki ohranjajo svoje 'navidez varno pribežališče' v t. im. mehanicistični paradigmi znanstveno tehničnega spoznavanja in ukrepanja. Pacienti občutimo več pojavnih oblik te paradigme kot jih ugotavlja avtor članka. Našteti neosebni in neempatič ni pristop v jeziku strokovne latovščine, pasivizirajo pacienta in birokratizirajo sistem. 

Mehanicizem uradne medicine se pokaže v strogo objektivnih, enoznačnih diagnozah. Pacient je zlasti na operativni ravni samo objekt procedur. To ne-normalno stanje duha 'normalno' poka po spornih šivih ekskomunikacije tistih, ki bi morali biti v partnerskih sodelovalnih odnosih. 

V odnosih (zobo)zdravnik pacient večinoma  manjka dosledno upoštevanje 1. sodobnih holistično epistemoloških spoznanj (zdravnik kot opazovalec in opazovani pacient se medsebojno prepletata), 2. spoznanj komunikologije, po kateri dobra medsebojna komuni kacija šteje kot bistveno je povratno informacijo pacienta) in 3. ugotovitev pozitivne psihologija dobrega počutja (well being) so-navzočih oseb v ordinaciji.   
              
Specialisti imajo napotene paciente za dodatno delo. Sprašujejo nas, zakaj smo prišli k njim. V bistvu sprašujejo, zakaj so nas splošni zdravniki napotili k njim, ne pa h komu drugemu, bolj ustreznemu. Ne vem, ali splošni zdravniki dobijo povratne informacije o svojih morebitnih napačnih napotnicah. Očitno je možnih več interpretacij bolezenskih simptomov. Dejansko stanje je včasih težko točno diagnosticirati. 
V zdravstveni sferi vlada precejšnja razcepljenost, celo sprtost. Tako npr. zdravniki na srčni kirurgiji niso sposobni skladnega sodelovanja, kar je stalo življenje 14 letnega fanta v l. 2017. Ljubljanski klinični center (UKCLJ) je ministrstvu za zdravje poslal poročilo izrednega internega strokovnega nadzora, ki so ga izvedli po smrti 14-letnika na pediatrični kliniki. Vodstvo bolnišnice pa je ob tem opozorilo, da je na oddelku za kardiologijo organizacija dela in komunikacija boljša. Kot so zapisali v informaciji vodstva UKC, sta tako analiza kot strokovni nadzor ugotovila "določena sistemska neskladja, za katera so bili predvideni sistemski ukrepi." Nekatere nujne ukrepe so z namenom zagotoviti varno zdravstveno obravnavo otrok realizirali takoj. Določeni sistemski ukrepi pa zahtevajo daljše obdobje in njihovo realizacijo spremljajo. 
To kaže na trnovo pot neformalnega učenja o zdravem življenju, ki nastaja na naslednjih ravneh 1. domačih higienskih navad, 2. formalnega znanja v šolah in zdravstvenih domovih, 3. Informacij javnih publikacij, tečajev, prireditev, 4. samostojnega razmišljanja zlasti odrasle ga o lastnih izkušnjah, 5. dialoga bolnika z zdravnikom, zdravilcem, … in 6. znotraj vodenih ni samoiniciativnih skupin določenih tipov bolnikov npr. alkoholikov. 

Posameznik največ privarčuje na stroških zdravljenja, če kar najbolj optimalno pazi na svoje stanje in se preveč ne izpostavlja nevarnostim in to čim starejši je, tem bolj.  

4.3Varčevanje pri zdravstvu?

Sledim analogiji med zdravjem ekonomije in ekonomijo zdravstvenega sistema. Ne analiziram vsakega ukrepa posebej, ker so preobsežni. Zanima me, kako presoditi, kdaj je določen ukrep parcialen in kdaj je celovit, kaj je v njem kratkoročnega in kdaj ima dolgoročno vrednost.   

Kot vsaka vrsta ukrepov, so tudi varčevalni ukrepi bipolarno strukturirani. Varčevanje je zdravo, če je pozitivno in potrebno in je nezdravo, če je negativno, ker vodi k blokadi nacionalnih energij. Politike so že od antike dalje zlorabljale človeške energije za imperialne cilje. Socializem je bil s kulturo nezaupanja potraten do ljudskih utopičnih energij. Zato je Zupančič (1991) pisal o politiki hrepenenja. Ta tema se ob fenomenu oddaljevanja od trajnostnega ekološkega razvoja zaradi kratkoročnih profitov z uničevanjem okolja in uporabo nevarčnih naravnih energij (nafta, premog) ponovno aktualizira.     

Zdi se, da smo do zdrave družbe danes ravnodušni, ker nas preveč tare materialna revščina in še bolj beda duha. Niti ne ponavljamo več slogana 'zdrav duh v zdravem telesu' niti 'zdravega posameznika v zdravi družbi'. Javno zdravstveno razsvetljevanje je le minimalno, vendar pa je tudi nenehno opozarjanje, na kaj bi morali vse paziti, česa se izogniti preveč skrupulozno in neproduktivno. Vladno foucaultovsko postavljanje v položaj vsevednosti in opolnomočenosti je na tem področju prav tako neproduktivno kot nepriznavanje nevednost. 

European aliance for social sciences and humanities ugotavlja zapostavljenost družboslovja in humanistike v evropskem prostoru in možnosti za več raziskav na področjih teh ved. Pri nas sta  družboslovje in humanistika v enem delu odvečni. Vlada ju le občasno potrebuje za svojo legitimiteto in razcvet kulture. Iz zgodovine Kitajske vemo, da je država dobro napredovala, kadar je sodelovala s kulturniki in umetniki pri svoji podobi v svetu. 

Dialektike uporabnosti in neuporabnosti ne razumemo dovolj dobro. Zaradi stigmatizacije postajajo 'neuporabni' še bolj neuporabljeni, ker se bodisi upirajo vztrajnemu angažiranju svoje delovne sile za določeno priložnost bodisi niso toliko alternativni, da bi odkrivali nove tržne niše.  Na nek način smisel življenja določa tudi uporabo osebnih energij. Že Aristotelova filozofska logika odkriva 'uporabna orodja mišljenja'. Zdravo telo je uporaben instrument. Njegova instrumentalizacija pa v odi do zlorabe, ker pomeni prekoračitev prave mere. Potiskanje vedenj na rob neuporabnosti pomeni nepriznavanje, da kopičenje oz. akumulacija uporabnih izdelkov vodi k njihovi neuporabnosti. S tega vidika je dialektika uporabne neuporabnosti in neuporabne uporabnosti nevidna in stihijska.  Cottom (2003) razlaga, zakaj je splošno izobraževanje neuporabno; ker ločuje zasebno od skupnega občutka, dvomi v ad hoc rešitve, ker je uporabno v nedoločenem smislu, ne pa zgolj za eno stvar. Tehnologija je uporabna, ker terja le digitalno mišljenje z eno pravilno rešitvijo.
 
Množični človek (Massenmensch pri Finku) je postal kriterij enostranske uporabnosti. Ker množič na kultura ne vključuje elitne, se vse znivelira na površno rabo jezika. Govori tako, da te vsi razumejo zlasti pa tisti, ki imajo privilegij pragmatičnega profita.  Množični odziv je potreben, da se kaj premakne pri vladi. Zato stavke, protesti, peticije. Izvedba se financira po števili udeležencev.

V srednjem veku je bil znan izrek, kdor skrbi za zdravje, ki je tudi pravno vprašanje, skrbi za življenje.  V  zdravstvu so tudi napake in slabi zdravniki. Tega se pacient zaveda.  

E-zdravje je je področje medicinske informatike, ki se nanaša na uporabo elektronskih, digital nih procesov pri preprečevanju, diagnosticiranju, zdravljenju in spremljanju bolezni ter pri odločanju o zdravju in načinu življenja in podajanju podatkov z uporabo interneta. Je skorajda sinonim za informacijske in komunikacijske tehnologije v zdravstvu, ki jim v Sloveniji niti tehnološko, organizacijsko, pravno in etično še nismo povsem kos. In ravno zato, ker v sistemu e-zdravja za enkrat delujejo le nekateri segmenti v nekaterih zdravstvenih ustanovah (npr. elektronska čakalna knjiga, elektronske napotnice, digitalen prenos podatkov, diagnosti ka brez uporabe papirja in izdelave klasičnih rentgenskih slik). Ob nujnem tehnološkem raz voju je treba razvijati tudi vrednote varne, dostopne, kakovostne in senzibilne komunikacije in sodelovanje med zdravstvenim osebjem in bolniki.
a.	Zdravje med zmerno dejavnostjo in šok terapijo varčevanja 
Salutokratska zaskrbljenost zaradi osebnega zdravja in skrupulozna zaskrbljenost zaradi zdravega gospodarstva nista zdravi. Obe pomenita histerijo rezultatov in sta nadomestni religiji. Zaradi tehnoloških presežkov se opušča ideja socialne države, in države blagostanja. Človek postaja nepotreben strošek in ne investicija v (za)upanje.  Varčevanje je podobno kot združevanje izziv za prevrednotenje dosedanjih vrednot.        
Odnos med varčevanjem in zdravjem smo presojali analogno. Zdravje ustanov je prav tako odvisno od ravnotežja med zunanjimi in notranjimi vplivi kakor zdravje telesa.  V sistemski teoriji je jasno, da so sistemi s povratno zanko nestabilni, ta pa je lahko benigna ali maligna. Kriza sproža maligno zanko in širi strah pred barbarstvom. Odprto vprašanje je, kako varčevati, da ne poškodujemo medsebojnih odnosov, kakovosti dela in izobraževanja. 
          
Videti je, kot da v globalni družbi prevladujejo psihopati, netilci vojne ali vojni dobičkarji, ki prej generirajo nevarnost kot varnost in zdrave odnose. Bolna  družba strahu ima nizko politično kulturo. Človek srda je drseči plaz (Sloterdijk). Bauman simbolizira dobo moderne z metaforo tekočih stopnic. Na ravni formalnih komunikacij je to komunikacija, ki nenehno reproducira samo sebe.  To pomanjkanje oddiha (v ZDA in na Japonske delavci praktično nimajo dopusta) je bolno. Takšen produktivizem nekaterih pušča ob strani brezposelnost drugih, zlasti mladih. 

Kultura vožnje v prometu je tudi odraz stanja ekonomske menjave, v katerem se veliko izsiljuje. Pri  nas je na nizki ravni zaradi nestrpnosti do drugih voznikov, partnerjev. Tudi razvoj bi bilo treba razumeti bolj defenzivno, prevencijsko. Med rizične voznike spadajo tudi vsi tisti udeleženci v prometu, ki zaradi bolezni uživajo različna zdravila, vozniki, ki vozijo tudi v stanju prebolevanja bolezni. Glede na to, da veliko zdravil vpliva na hitrost človekovega odzivanja na cesti, bolezen pa je pri človeku dodatna ovira za varno vožnjo, se postavlja vprašanje, ali je sploh mogoča varna vožnja pod vplivom zdravil in v času prebolevanja katerekoli bolezni. 

b.	Realna politika 'zdrave' ekonomije in nezdravega varčevanja

Varčevanje izhaja iz staroslovanskega izraza »varec«, čuvaj, tisti, ki varuje. Mikše (2007) razlikuje med kratkoročnim in dolgoročnim varčevanjem. Vendar pa današnji pomen tega izraza ljudje razumemo ravno obratno od njegovega prvotnega pomena. Razumemo ga v smislu ogrožanja sedanjega standarda. Zakaj je temu tako? Ali je varčevanje nekaj, kar je napačno zastavljeno ali se ljudje zaradi nekaterih glavnih nismo pripravljeni česa odpovedati. 

Pri varčevalnih ukrepih na celi populaciji bi se bilo treba vprašati po prestrukturiranju družbe (Markeš, 2012) Le postopno se varčevanje razume večplastno. Vsekakor varčevanje terja oseb no in družbeno disciplino. Skandinavske države se znajo v tem duhu racionalno organizirati. Naša slovenska družba pa je podobna  slovanski, balkanski in sredozemski duši, ki jemlje ekonomsko-politične situacije preveč zlahka. Še nedavno smo se primerjali z nemško sposob nostjo organizacije reda.  
Klasični motiv varčevanja je varnost, vključno z varovanjem zdravja. Brez varnosti v okolju ni drugih vrednot, kar je razvidno iz Diltsove in Maslowe piramide. Brez varčevanja ni prihodnosti za otroke, ki je etični imperativ za Jonasa. Za krajši čas smo bili preveč potratni v konzumni družbi, pa smo za to že kaznovani. Precenjevali smo sami sebe. Varnost iščemo v ravnotežju napada in obrambe. Na ta način se svet izravnava (Friedman). To pa zadeva vse države EU. Tisti, ki se jedrsko oborožujejo, ne varčujejo z energijo. Kjer ni zgolj libido je že prevlada animaličnega dela, ki se racionalizira. To pa zatira kanček empatije.
Zato je varčevanje dvorezen ekonomski instrument. Varčevanje je bilo že pri templarjih in drugih trgovcih pred kapitalizmom način pridobivanja profita. Vezano je na odložen užitek. V tem je razlog, da danes v času zapovedanega užitka varčevanja ne razumemo. Celo različni skladi nas silijo k razmišljanju, dolgoročno varčevanje prinese več kot kratkoročno. To ima vsaj nekaj opraviti z zdravjem. Hedonizem ni zdrav, ker je nezmeren. Skozi tisočletja je naše telo navajeno na skromno življenje. Sedaj pa si skušamo svet predstavljati »preveč človeško« kot da smo opolnomočeni upravljati s svojim življenjem brez božjih skrivnosti. 

Izkoriščanje vseh človeških virov (HRM) ni humano in ni zdravo, ker človek ni stroj. S svojimi kapi tali oz. potenciali naj bi človek ravnal varčno, uravnoteženo, vendar pa ne zaradi samega sebe (Marx), ampak zaradi trajnostnega razvoja, ki vključuje tudi dobrobit prihodnjih generacij. Prav presenetljivo je, da se današnji deloholizem ujema z lenobo zanemarjanja samega sebe v smislu avtentičnih potreb. Gre za ohranitev in razvijanje človeškega, intelektualnega in simbolnega kapitala. 

V Razbitem vrču Kleist jasno pove, da smo za krizo krivi vsi, ker smo govorili drug mimo drugega in nismo razmišljali dialoško. Verjetno je treba to 'veseloigro' razumeti v kontekstu Jančarjevih Egiptovskih loncev mesa, ki direktno pokažejo na materialistično požrešnost in pohlep.   

Teorija ciklusov ali valov pa pove, da je normalno, če delujeta kultura in politika v času nuje nacionalnega konsenza skupaj, poenoteno, sicer pa razlikovano, vsaka zase. Dualizem je tedaj, kadar kultura daje odgovore politiki, ki jih ta ne more ali noče upoštevati. Gre za Foucaultove dvojice oblasti, ki se postavlja v vlogo vedenja in vedočih, ki vedo, da to so in politiko dopolnjujejo. To dopolnjevanje je bodisi negativno, ko skušajo namesto njih nekaj vedeti ali opraviti in pozitivno, ko jih utemeljujejo. Kulturniki kot tisti, ki hodijo spredaj. Očitno je treba prav presojati, da ne izvajamo kulturnega boja takrat, ko ta ni več potreben (npr. podaljševanja zamolčevanja povojnih pobojev) in ga izvajamo tam, kjer gre za upor proti ukrepom kar počez pri zmanjševanju pomena dela.   Z antropoloških vidikov človek izmenično je in ni homo duplex.  

Če ni kompromisa je konec radikalen. Zupanova drama Propad Evrope (2012) pokaže, da je tujec na  zabavi poslovnežev povsem ekskomuniciran, odrinjen in navsezadnje tudi ubit. Tako monokultura bogatih triumfira nad multikulturnimi protesti revežev, ki jim nič ne pomeni.   

Varčevanje je instrument religije kapitala, ki reducira večino na minimum potreb, kar spominja na socialistično uravnilovko, v bistvu pas vodi v še večjo socialno-ekonomsko neenakost znotraj države in med državami. Razvite izvajajo imperialistični pritisk na manj razvite. Tak šen 'zdrav' razvoj vodi v čedalje večjo ekološko krizo. Bogastvo potreb je mogoče gojiti v času blagostanja države.  Celovito zdravje ni možno le na materialni osnovi, pa tudi ne brez nje. 
Še nedavno smo Slovenci radi varčevali. Varčevanje  je bilo najbolj zanimivo poročenim ose bam, starim nad 30 let, z višjo stopnjo izobrazbe in z višjim ali nadpovprečno visokim meseč nim dohod kom gospodinjstva. Še vedno se nam zdi najbolj zanimivo klasično varčevanje na banki, kljub temu, da ne prinaša kakšnih visokih zaslužkov, hkrati pa tudi ne predstavlja tveganja in je tako ena najbolj varnih naložb. Takšen način varčevanja se zdi najbolj zanimiv upokojencem in starejšim osebam v starosti nad 50 let.
Počitnice kot rekreativna dejavnost, ki je na Japonskem in v ZDA ne priznavajo, nas vračajo k pomenu zdravja. V omenjenih državah poznajo fenomen prezgodnje smrti zaradi dela. Sodob ni pojem zdravja tako vsebuje deskriptivno in normativno komponento, pri čemer pa normativ na komponenta požira deskriptivno. S pomočjo zdravja kot norme se učimo upravljati s svo jim življenjem telesa brez duha. Ta novi normativizem zdravja teži k 'obtoževanju žrtev' oz. k nalaganju odgovornosti posameznikom za njihovo zdravje in ne k razbremenjevanju bolnih odgovornosti za bolezen.
 
Pričakovati je, da bo vplivalo prisilno, državno regulirano varčevanje k poslabšanju zdravstve nega stanja prebivalstva. Za splošno populacijo v Sloveniji je zdravje deklarativno največja vrednota in dobrina. Podobno kot visoko kotira vrednota družine, tudi zdravje, vendar pa za obe premalo storimo. V telesni mobilnosti, ki jo omogoča fizično zdravje realiziramo marsika tero  vrednoto tako kot v družbeni proizvodnji z rezultati (dodano vrednostjo) upravičujemo investicije vanjo, kar je pogoj za razvoj. Evropa pozna veliko inačic proizvodnih filozofij, vendar pa vsaka izkazuje ambivalentne nihilistične cilje in nas zato pušča v negotovosti kar zadeva gigantomahijo (Urbančič, 2011).   

Sedanja vlada je prepričana, da z varčevalnimi ukrepi v zadnji posledici ustvarja tudi delovna mesta za mlade.  Pri tem se odpira več dilem: varčevanje ni le konsenzualno ali neskladno kot to izpostavlja Ž. Turk, ampak je tudi produktivno kot v Skandinaviji in neproduktivno kot v Grčiji, je radikalno parcialno kot ga za nas ocenjuje dr. D. Turk ali celovito premišljeno, kar je našo raven politične kulture kot kulturnega boja utopično. Je pa še vedno mogoče verjeti v sprejemljivost dialoga. Ključno vprašanje je, ali je del reševanja krize ali del njenega poglab ljanja. Mnenja o tem, 1. ali so javna uprava skupaj z izobraževanjem strošek ali investicija 2. ali naj deli usodo z gospodarstvom ali ne in 3. ali varčevanje pomeni kakovost edukacije, so deljena glede na to, za kakšno upravo in kakšen namen gre. Člani oddelka za pedagogiko in andragogiko na ljubljanski Filozofski fakulteti javnost opozarjajo na dolgo ročno skrajno negativne posledice, ki jih bodo imeli predvideni varčevalni ukrepi. 

c.	Obrat v razumevanju zdravja kot preprečevanja bolezni k preventivnim ukrepom za zdravje  

Medicinski pogled kot osrednji moment klinike formalizira in organizira to, kar tiči že v sami strukturi pogleda – ločitev gledajočega od gledanega. Prosojnost je vsaj za del človeštva posta la past! Imperativ vidnosti/svetlobe, ki naj bi zdaj razsvetljevala sleherni kotiček družbenega telesa, se je začel ravno v kliniki, z znanstvenim vpogledom v drobovje seciranega trupla. Tema se je prvotno začela odpravljati v notranjosti človekovega telesa/organizma. 

Rojstvo klinike skuša razumeti znanstveno navdušenje nad seciranjem/razsvetljevanjem trupel, ki je bilo temeljna znanstvena dejavnost v stoletju pred in po francoski revoluciji. Tudi Descartes v tem času navdušeno secira, išče dušo in z vivisekcijami psov dokazuje, da so živali zgolj avtomati. Ne gre zgolj za zvedavo kirurgijo, temveč napoved o seciranju tudi drugih teles, recimo družbenega. 

Tako kot se v temi kotí zlo in zločin, se pod lučjo svetlobe ali svetlobe uma samodejno valja dobro. Foucault (2009) pojasni začetek projekta, ki se je namenil odpraviti temo v človeku samem. Tako ta ne bi mogel ničesar več skriti ali prikriti in bi lahko bil vselej na voljo znanst venim ali drugim vzvodom gospostva. Tako odpira prvo poglavje v zgodovini inženiringa člo veštva, ki se je tako kot s telesi namenil upravljati tudi z dušami. Tako secirajo bolnika nacionalnega gospodarstva tudi bonitetne ocene.  Vsa ta hierarhija od svetovne prek evropske in do nacionalnih bank kaže na šibkost demokracije, ker kaže tudi na hierarhijo upravljanja. 

Farmacevtska industrija dela iz nas potencialne, namišljene bolnike in ni dostopna za kritike.  Če čistega zdravja v zastrupljenem zunanjem in notranjem okolčju ni,  potem lahko le upamo, da naša »bolezen ni za smrt« (Kierkegaard) in da nas za enkrat še ne imobilizira in delovno pasivizira.  Sprašujemo se, ali se za vzdrževanje lastnega zdravja lahko dovolj dobro opisme nimo in opolnomočimo. Verjetno ne, ker nam vsak dan ponujajo nove izdelke, ki nas pomlajujejo, vzdržujejo, izboljšujejo kapacitete…, kot bi bili v pravljici. 

Podobno so tudi bonitetne ocene v funkciji izboljševanja kateregakoli shiranega gospodarstva, sankcioniranje katerekoli napačne odločitve v njem iz preteklosti, discipliniranja katerekoli države. Ocene niso tedaj nekakšne čudežne pilule za srečo. Gre za različno hitrost prilagajanja nacionalnih gospodarstev globalnemu stanju. Samo v tem je njihova svoboda, če parafraziram Virilievo misel o hitrosti osvoboditve (1996).

Čisto telo deluje kot brezhibni stroj in kot dostopen trg. Nikjer ne sme biti zastojev. Mit o čistem telesu je pogojen z mitom nazaj k naravi. Relativno mišljenje je povezano s pravo mero. V tej točki se pa klienti in terapevti najbolj razlikujemo a o tem naj manj  komunici ramo. Ni jasno, za kakšno zdravje od fizičnega, psihosocialnega in duhovnega blagostanja gre in za kakšno ceno v smislu  odpovedi in investicij.         

Če absolutiziramo vrednoto zdravja, zbolimo. Zdravljenje je postalo posebna religija (Ule, 2003) in ideologija salutokratizma (salutocracy). Predvsem je treba verjeti v postopke – procedure bolj kot v lastne občutke. Te se spremlja ob glasbi. Toda kot v javnem zdravstvu so tudi tu diagnoze prekratke, prognoze pa negotove.  Spreminjanje navad v zdrav način življenja je težko, mišljenja pa še teže. Klienti večinoma ne znamo zdravo misliti. Novo se nam zdi preveč ekskluzivistično in puristično. Žrtve smo polresnic kot Molierovi namišljeni bolniki. Pravi bolniki, ki hodijo okrog z vročino, se pretvarjajo, da so zdravi. Siva cona med zdravjem in boleznijo je rekonvalescenca, obdobje rehabilitacije organizma. Bolečina, ki smo jo nekoč občutili, še vedno tli v nas in čaka, da se obudi. To so neodpravljive travme iz otroštva. Millerjeva piše, da telo ne laže. 

Posameznik začne novosti sčasoma nevtralno vrednotiti in prehaja na staro. Skrb za zdravje se skrupulozno uvršča v prejšnjo paradigmo zaradi odvisnosti od aparatur in procedur, enoznač nih navodil, suplementov v obliki tablet. Vse to je na osnovi načela še boljšega. Stranskih učinkov kot na kemijskih tabletah ni napisano. Zdravje se spreobrne v dolžnost, kar  ni več želja, ki bi že znotraj celovitih sinergičnih učinkov kaj prinesla. Svoje izbire reduciramo na to, kaj vse moramo narediti na dan za svoje zdravje: meditacija, joga, tek, zdrava hrana, ergonom ska ureditev prostora (6 stebrov). Absolutizacija zdravja je pogoj aktivnega staranja.  Človek stremi k zdravju. Zdrava družba je humana, ker zna biti sočutna do bolnih in onemoglih. 

Zdravje kot ideologija (o fizični vitalnosti, zdravju in lepoti kot družbenem imperativu pome ni: »'moraš'' živeti v vseh pogledih zdravo, sicer si stigmatiziran. Načelo, da imajo ljudje pravi co biti bolni in prejemati ustrezno zdravljenje, se danes razume predvsem tako, da imajo ljudje naenkrat dolžnost biti zdravi.« (Pierret, 1995; 181.) 

Foucault (2009) pokaže, da življenje posameznika še nikoli ni bilo tako dolgo kot danes. Še nikoli ni bilo na voljo toliko suportivnih sredstev za krepitev organizma. Medikamentalizacija družbe je nova oblast nad normo zdravega telesa. 

Zdravje je postalo po eni strani cilj po sebi, po drugi strani pa je tudi instrumentalizirano na sredstvo za doseganje drugih življenjskih ciljev. Zdravje je tista startna osnova, brez katerega drugi cilji niso dostopni ali pa so v zelo omejenem smislu. Posameznik  
1. uri svoje telo, da prehitro ne zastara ohranjanje fizične kondicije, odpoved kajenju, pijači itd. so bistvene navade za ohranjanje dobrega zdravja in normalnega življenja. 
2. disciplinira in nadzoruje svoje življenjske navade. 

To dvoje pa se v modernih družbah zelo ceni. Predvsem v višjih in srednjih slojih je prosti čas postal čas za aktivno vzdrževanje zdravja svojih teles. S takšnim početjem se posamezniki uvrščajo v določen simbolni red. Ta red pa je močno nadzorovan prav s strani sodobne medicine, ki ponuja številne nasvete in metode za ohranjanje dobre psihofizične kondicije in zdravja. Osebni aktivni odnos do zdravja še ni ideologija, ker zdrav je ni državna dobrina, ki bi jo bil lahko posameznik le pasivno deležen. Zdravje je vrednota, ki je povezana z vsemi drugimi vrednotami.  
 
Kako so-doživljati 'produktivno ljubezen' (Frommov izraz), je še vedno odprto vprašanje. Svoj paradoks zdravja hočeš nočeš preživljamo skozi vseživljenjsko učenje o tem, kako biti zdrav, koliko v to investirati in v kolikšni meri opustiti nezdrave dejavnosti v imenu zdravih dejavnosti. Zdravje ni le med realnostjo in iluzijo (lat. in ludo – biti v igri), ampak tudi vmesno stanje med ekstremi izbranih življenjskih stilov. Nizka, antiintelektualistična politična kultura  je tudi nezdrava, ker je nasilna. Človek v ravnotežju ni nasilen, ampak je miroljuben.  
Weber (2012) zastopa človeka kot informacijsko-energijski sistem v ravnotežju. Pokaže nam pogoje za energetske blokade, ki nastanejo zaradi neustreznega, nerazumevajočega okolja in negativnih misli. Tudi različni strahovi so izvor blokad (ibidem, str. 138, 140). Zanima ga res nična ozdravitev, ne zgolj odpravljanje bolezenskih znakov. Že dolgo časa vemo, da zdravila sama ne privedejo do tega stanja. Po  poškodbah ali operacijah je treba telo – enako kot občutljiv glasbeni inštrument - na novo uglasiti z gibanjem v naravi, pri energetiku.
Večina ne razume, da ni toliko bistven boj proti boleznim, ampak boj za ohranjanje in akti viranje zdravja. To je kompleksno vprašanje, ki zadeva celega človeka, njegovo okolje, od nose, razmišljanja in občutja. Weber (2012) predstavlja veliko praktičnih primerov iz njegove dolgoletne prakse z vrhunski mi športniki, ki jim je kot energijski terapevt in vizionar poma gal pri ozdravitvi. Ta knjiga nas pripelje korak bližje k razumevanju dejanskih (fizioloških) mehanizmov, ki delujejo v vsakem človeku.
Seveda posameznik ne more biti tako vsestransko pozoren na vse dele svojega telesa, kjer se lahko poškoduje, tako da v ničemer ne pretirava in v ničemer ne greši. Ne gre le za to, da smo zdravi v polnem smislu te besede, ampak gre tudi za to, da zdravje podobno kot varčevanje celostno razumemo. Navsezadnje pri obeh varčujemo z energijo. Do določene meje velja, da raba organe krepi (Lamark), kar pomeni, da so zmerne dejavnosti zdrave, ker pretiravanje škoduje. 
Ne gre le za telesne dejavnosti. Riso (2012) je med dolgoletnim terapevtskim delom spoznal dvoje: 1. naše misli so pogoj za trpljenje, vendar smo zmožni negativne miselne tokove obrniti sebi v prid. 2. Človeški razum ni nepristranski niti nezmotljiv, kadar je treba predelati neko informacijo. Na srečo smo sposobni zavedanja lastnih napak. Tako se lahko »odučimo«, česar smo se nekoč (napačno) naučili. Spremenite miselne vzorce, da boste o sebi začeli razmišljati bolj zavedno in zdravo.

Težava je, da se tega laže načelno zavedamo kakor pa v praksi izvedemo. Ker je problem ce losten, je treba zajeti še emocionalno in duhovno stran. Weber (2012) dodaja razumu še srce in intuicijo, Larson pa zahvaljevanje. Kowalska pa je prepričana, da je treba slaviti božje usmi ljenje. Celovita medicina v 21. stol. že postopno povezuje staro in novo znanje. Tako je po vsadkih treba energetsko uravnavati celoten skelet, ker je pri uravnavanju čeljusti padlo iz ravnotežja. Tragično je, če ne spoznamo odnosa med vsadki in bolečim sklepom. Medicina, ki se osredotoča le na aparature, je tehnologija. 

Človek izkazuje dvojno naravo na vseh ravneh svoje osebnosti. Zato imajo tudi misli dvojno funkcijo dobrega in zlega, norosti in razuma, sočutja in neusmiljenosti. Ustvarijo lahko naj bolj bleščečo lepoto ali najhujše uničenje, povzročijo najbolj plemenita in nesebična dejanja ali odgovarjajo za najbolj krut egoizem. Misli lahko zgradijo ali zrušijo spoštovanje, ljubijo ali sovražijo, se veselijo ali žalostijo, rešijo ali ubijejo, sanjajo do višav ali obupajo do samo mora. Tudi naša domišljija se nahaja med imaginacijo za druge in egocentrično fantazmo. 
d.	Delavci v ustanovi kot strošek ali investicija
Najpogosteje se sprašujemo po ekonomskem statusu ustanove, redko pa njenem duhovnem stanju. Duhovno zdravje ustanove je v njeni fleksibilni sposobnosti prilagajanja (Zohar, Marshall 2006). Napačno razumevanje je za vsako ceno ohranjati status quo ante in zoperstavljati politiko stroki in obratno. Analogno je zdravje posameznika v skladnosti s celoto podsistemov. Duhovni vzponi so med preveč in premalo vplivov v smislu odgovorne svobode.   
 
Čez noč smo postali prekarni, naključni, odvečni. Zaradi pavperizacije nastane zapiranje vase (eksodus iz obljubljene dežele), ekskomuniciranje napak drugih, diglosija – namerno neposlu šanje logike smisla, lažni ponos, imeti ved no prav, stigmatiziranje na 'mi in drugi'. Negativna revolucija dobi zopet prednost pred pozitivno. Po eni strani imamo iz polpreteklosti vtis, da nam nihče nič ne more, po drugi strani pa nam tujina zvišuje dolgove.   

Vsaka država EU se na pretnjo varčevalnih ukrepov skladu s svojo specifično kulturno odziva drugače. V Skandinaviji krize skorajda nimajo. V Nemčiji so ukrepali že pred nami. Zaenkrat so videti sindikati iz sredozemskih držav med najbolj nespravljivimi. 

Ljudje z znanjem nismo le ekonomski strošek ali premoženje podjetja, ampak smo (bili) inves ticija, da smo postali osebno in nacionalno bogastvo. Žal se to bogastvo uporablja s strani izkoriščanja kapitala. Srednja pot med izkoriščanjem in odpisano neuporabnostjo je vzdržati v represivnih razmerah. 

Zgodovinski pregled razvoja poslovnih sistemov nam pokaže naraščajoči pomen znanja, no vih idej in podjetnosti v času konjunkturi. Kritični proizvodni faktor postajajo nove ideje in ustvarjal no delo, z njimi pa tudi zavest o potrebi po opuščanju vsega zastarelega - ne samo izdelkov in tehnologij, ampak tudi starih idej, preživelih konceptov, zastarelih metod, ideologij in paradigem. Brez tega je v poslovnem sistemu nemogoče zmanjševati entropijske težnje. Tem se je mogoče upreti samo z obvladovanjem relevantnih informacij, torej z znanjem, ki ustreza konkretni problemski situaciji. 

Menim, da nismo dobro premislili, pod katerimi pogoji se znanje pokaže kot  najbolj dragoce na substanca vsakega poslovnega in socialnega sistema. Verjetni pogoj je sistemski, celostni oz. integrativni management v smislu HRM (human resourse management). Ideja  CEOKA – celovitega obvladovanja kakovosti, ki se pri nas ni niti dobro uveljavila, je nekje v zatonu.  Največja napaka je, če se v podjetju ne obnavlja veščinske podlage delovanja, ker se ne vlaga v ljudi in v njihovo znanje. Čim bolj je okolje turbulentno, tem večja je potreba po samostoj nosti poslovnih sistemov, v katerih delujejo podjetni posamezniki z zadostnim znanjem za obvladovanjem izzivov okolja. S tem pa se vse bolj poudarja pomen podjetništva kot produk cijskega faktorja. 

V kulturi zaupanja je tudi delavec nosilec inovativnosti in ustvarjalnosti. Makarovič (2004) je pokazal, da je bila potreba po ustvarjalnosti v vsakem sistemu večja od sposobnosti sistema za njeno recepcijo.  Človek kot nosilec različnih kapitalov (Bourdieu) oz. kompetenc (dokumenti EU) utemeljuje dosedanjega homo sapiensa in že sedanjega zappiensa generacije Z, ki je skoraj 24 ur na dan odvisna od uporabe nove tehnologije. Bo internetsko instrumentaliziran vedoči človek tudi nosilec kompleksnega znanja, podjetnosti in odgovornosti in ne več zgolj  globalna  delovna sila. Ko  razumemo delovno silo kot ustvarjalni potencial, ki nosi v sebi ino vativno moč, se kaj hitro izkaže, da ni več smiselno govoriti o presežkih deloven sile, ampak le o primanjkljaju podjetniške energije, ki bi bila sposobna ta potencial organizirano izkoristi ti.  Pri vprašanjih tehnoloških viškov postane zadeva problematična. 

Podjetja, ki jih obvladuje mišljenje vplivnih ljudi v podjetjih, še vedno tretirajo človeka kot enega izmed produkcijskih dejavnikov. Pri tem se njegovo delo upošteva samo v njegovi fizični pojav nosti. Ustvarjalnost, samostojnost, sodelovanje, podjetnost, inovativnost so poj mi, ki jih laže upoštevajo razvite države - Nemčija kot Slovenija. Verjetno je, da teh pet postavk niso tiste nacionalne vrednote, zaradi katerih bi se hoteli sinergično organizirati. 

Z novimi tehnologijami opremljeno gospodarstvo skuša znižati stroške dela in povečati profit. Prihaja do odpuščanje odvečne delovne sile, kar zmanjšuje kupno moč. To je maligna razvoj na spirala. Hessel (2011) pri uporu zaradi ogorčenja predvideva nenasilna sredstva z upanjem.    
Vrednote so smrtne nevarne, kadar 'dovoljujejo' poseganje v občutljive človeške zadeve, ki teh posegov, prilaščanj ne prenesejo. Redukcija ljudi na stroške pomeni videti v njih potencialno odvečnost. 

Ne vemo, kako uskladiti svobodo in varnost pri posamezniku in v družbi. V sodobni družbi tveganj in ogrožanj je varnost dobrina, ki potrebuje vse več pozornosti in sistemskega pristo pa. Ustrezen sistemski pristop pri zagotavljanju varnosti v podjetjih in drugih organizacijah javnega in zasebnega okolja  prinaša koristi, ki se odražajo na področju konkurenčnosti, sposobnosti preživetja in razvoja v zelo zahtevnih finančnih okoliščinah ter zagotavlja ustrezno delovanje organizacije v stalno spreminjajočem se varnostnem okolju. Ta stopnja zavedanja je v slovenskem gospodarskem okolju na žalost še vedno zelo nizka. 

Zanemarjamo duhovni vidik reševanja krize. Strokovnjaki s področja podjetništva in ekono mije poudarjajo, da je "človeško znanje najmočnejše gibalo proizvodnje" (Zohar, Marshall, 2006) in da se "podjetja kot celote nikakor ne more opazovati brez človeka", ter "da je bistvo vseh ekonomskih aktivnosti človeška sposobnost misliti, čutiti in želeti" (Loebl, 1980). Tudi ekonomija obstaja samo tako dolgo, dokler obstajajo te specifične in edinstvene človeške kvalitete. 

Dolar (2012) piše o srečnih dogodkih v zgodovini držav in njenih ustanov kot o vmesnih stanjih, v katerih star režim izgublja svojo represivno moč, novi pa še ni uveljavil discipline novega reda. S tem razloži tudi obdobja relativnega miru na PI.    

Danes popularno gibanje za zdravo telo npr. ni prispevek k 'opolnomočenju' posameznika, za kar se običajno predstavlja, temveč se spreminja v svojski fetiš, v novo obliko odvisnosti. Kot z večino ideologij je tudi z ideologijo zdravja tako, da generalizira pričakovanja, vrednote in norme družbeno dominantnih razredov in slojev na vso družbo. Ljudem nalaga nova in nova bremena, skoraj neizpolnljive naloge, npr. skrb za zdravje, za dober zgled, za ohranjanje živ ljenjske energije, optimizem, mladostno telo, kljub temu, da jih stiskajo druge, bolj usodne življenjske in socialne okoliščine. S tem postanejo njihove lastne stiske še težje in se jih še manj upajo izreči pred zdravniki, terapevti in drugimi svetovalci, in tako še bolj izgubljajo v tekmi za uspeh v življenju. Ta ideologija pogojuje, da se bolniki čutijo krive za svoje bolezni tudi tedaj, ko za to ni razloga, ali pa se delajo bolj zdrave, kakor dejansko so. Po drugi strani pa se zdravi oklepajo svojih predstav o doseganju in varovanju zdravja kot fetiša, ki ga ne smejo zapustiti – tudi za ceno svojega zdravja.

Škoda je, da državljani vežemo varčevanje in zdravje le na materialne vrednote in zato varču
jemo tudi z obiski zdravnika, nedeljskih obredov, investicij vase, s tehnikami osebne rasti, skratka: pri kulturi (lat. cultura anima). Z nasiljem nad seboj in drugimi se prikrajšamo za sodelovanje. Ne upiramo se racionalnemu in pravičnemu varčevanju, ampak podružbljanju dolgov na vse in napačnih denarnih transakcij finančnih ustanov. Prav tako se ne upiramo zdravju, ampak reži mu neprostovoljnega odpovedovanja življenjskih radosti. Nesporazum je v tem, da prav pridobivanje življenja v smislu čim več imeti vodi v izgubo. Humano zdravje je možno po občutku za skupno dobro telesa in duha. Nenavadno je, da po ničelnih rezultatih sodeč ne ena in ne druga stran nima dobrega pogajalskega modela. Najdražje so delne rešitve, ki jih je treba zopet popravljati.  

Amalietti (2011, 11) daje naslednje dileme: manj strupov, več zdravja, manj dela, več radosti, manj zanikanj, več pritrjevanj, manj uničevanja naravnih virov, več jih bo ostalo za prihodnje rodove. Demotivira pa naslednja dilema: za manj denarja za več dela, ker ne poteka diskusija na ravni manj materialnosti za več duhovnosti.  

Vlada ni navajena na delovanje od spodaj navzgor. V primerjavi z državnimi strategijami od zgoraj navzdol (po sistemu top down) so bolj konkretni, čeprav so tudi bolj razdrobljeni. Še čedalje bolj je aktualen dvig demokratične politične kulture, pri čemer se Kolenc 2011 zaveda, da je to dolgotrajen proces. Amalietti se zavzema za dvig zdravstvenega stanja naroda, ki vključuje šport, zdravo prehrano in se kaže v dolgoživosti. Zdravo se je tudi zavedati naših staroselskih korenin. V zadnjih dveh letih je naše gospodarstvo v l. 2017 rastoče, smo pa med najbolj zadolženimi med postsocialističnimi državami.   

Škoda je, da nismo pravočasno reformirali zdravstvenega sistema. Koliko boja med kapitalom in delom je še znosno in kako ju je po Picketiju mogoče spraviti v ravnotežje?  Kot za zdravje je tudi pri varčevanju potrebna zmernost, kar pomeni kompromis zaradi soglasja v tem, kaj je skupni interes. 

Pri nas ni psihosomatskih centrov, na starost pa pri ljudeh nastaja največ težav iz dosedanjega načina življenja. Običajno ne gre le za eno motnjo. Ozdravitev pomeni spoznanje, ki je notra nji proces. Ta se dogaja na materialni in  izkustveni ravni. Reakcije telesa postanejo slabo predvidljive. Enost telesa pomeni, da je vse z vsem povezano (Weber, 2012). Za politično tehnologijo sta družboslovje in humanistika kot kritični ogledali prej motnja v delovanju družbe kot dobro namazanega stroja kot pa spodbuda zanj.

Dokazljivo je, da vsaka zunanja ali notranja sprememba posameznika vpliva na njegov imunski sistem. Precej je odvisno od naše vzdržnosti in vzdržljivsti. Zato se preobremenjuje ali neupravičeno razbremenjujemo. Danes poznamo danes več avtoimunskih bolezni, pri katerih organizem napada sam sebe. Vendar vedenje posameznika na neviden način vpliva tudi na naravno in socialno okolje. Po vsaki bolezni ali operaciji bi morali okrepiti tudi imunski oz. energetski sistem. To prizadeti lahko stori s pomočjo terapevta. O tem se ne učimo v šoli. Še vedno ne vemo, kaj je v domeni ozaveščenosti posameznika, kaj pa je zadeva strokovnega znanja zdravnika. To, da bi posameznik lahko izključno sam upravljal s svojim zdravstvenim stanjem se mi zdi prav tako utopično kot Leninovo prepričanje, državo lahko vodi vsaka kuharica.    

5. Stanje zdravstvene vzgoje na področju edukacije  

Ali se vzgajamo za kritično in zdravo razmišljanje o zdravju? Zdravje je vrednota, ki jo pri 
vzgajajo starši  otrokom že od otroštva z dobro voljo, lastnimi zgledi in znanjem. Najbolj kompetentni za to vzgojo so zdravstveni delavci, ki jo izvajajo na ravni vrtcev, osnovnih šol in srednjih šol. V devetletkah  poteka zdravstveno vzgojni program sistematično v celem šolskem letu. Vključena je v letne šolske načrte dela. Otroci osnovne šole spoznajo različne tematike zdravstveno vzgojnega delovanja.

V okviru CINDI programa v Kopru potekajo kratke delavnice, ki zajemajo zdrav življenjski slog, dejavnike tveganja in test hoje. Dvakrat letno organizirajo velik test hoje na 2 km, ki je namenjen vsem odraslim, ki si želijo izmeriti svojo telesno zmogljivost. Telesna aktivnost je namreč pomembna za ohranjanje lastnega zdravja. Izvajamo daljšo delavnico Zdrave prehra ne, ki je namenjena vsem, ki se želijo zdravo prehranjevati. Delavnica telesne  aktivnosti po maga k spoznavanju pomena gibanja. Za prekomerno težke organizirajo Šolo zdravega huj šanja. V skupini si pridobite podporo sebi enakih. Nedavno so začeli tudi z delavnico DA, opuščam kajenje. Sodelujejo z različnimi društvi v občini, s katerimi redno izvajamo skupne večje akcije. Služba za promocijo zdravja in izobraževanje poleg zdravstveno-vzgojnih aktiv nosti izvaja učne delavnice programirane zdravstvene vzgoje za odraslo populacijo CINDI Slovenija. Glavni cilj mednarodnega programa CINDI je preprečevanje kroničnih nenalezlji vih bolezni. Aktivnosti so usmerjene predvsem v izobraževanje, ozaveščanje in svetovanje v zvezi z zdravim načinom življenja in pri spremembi tveganih življenjskih navad. 

Zdravstveni dom Izola (zdravstveni delavci)  izvaja v tamkajšnjih šolah zdravstveno vzgojo. Cilj vzgoje za zdravje je poučiti otroke in mladostnike zdravega načina življenja, pozitiv nega odnosa do zdravja in zavedanja, da je zdravje velika vrednota v življenju. Otroke  vzgajamo zelo zgodaj, saj je zdravje vrednota, ki jo gojimo od otroštva naprej. Zato že otroke vklju čene v vrtce učimo ceniti svoje zdravje in tako med zobozdravstvene obiske vsak mesec vključujemo še zdravstveno vzgojne vsebine. V šolskem letu 2011/12 za OŠ so bile v njenem programu vzgoje za zdravje zdrave navade, ohranimo zdravje, prehrana in gibanje, zasvo jenost, duševno zdravje, vzgoja za zdravo spolnost. 

Programi zdravstvene vzgoje na OŠ so različni. Nudijo osnovne informacije o zdravem nači nu življenja. Vprašanje je, zakaj se ne poglabljajo na srednji šoli. Poglavje o energiji obstaja v devetletki pri izbirnem predmetu varovanje okolja. Na podlagi praktičnih izkušenj so prika zane operativne naloge zdravstvene vzgoje na zdravih šolah pri vključevanju v vzgojni prog ram. Ker se strokovna spoznanja o zdravju spreminjajo, se morajo učitelji(ce) s področja zdravstvene vzgoje nenehno usposabljati. 

Gimnazija nima posebnega predmeta o zdravju. Delno to področje pokriva športna vzgoja. V tehniških gimnazijah je predmet mikrobiologija. Epidemiologija je le na zdravstvenih šolah.
 
Evropska mreža Zdravih šol je nastala kot strateški projekt Svetovne zdravstvene organizaci je, Sveta Evrope in Evropske komisije. Slovenija se je z 12 pilotskimi šolami (med njimi BIC GVŠ, tedaj še Srednjo agroživilsko šolo) priključila Evropski mreži zdravih šol leta 1993. Projekt podpirata Ministrstvo za zdravje in Ministrstvo za šolstvo, znanost in šport, Inštitut za varovanje zdravja RS pa je nacionalni podporni center Zdravih šol.

Prijavljene šole naj bi del svojih dejavnosti namenile  promociji zdravja in zdravstveno-vzgoj nim vsebinam (vsaj eno izobraževanje za vse delavce šole na leto, interesne dejavnosti, pove zane z zdravjem, za učence/dijake). Večina vodij šolskih timov in njihovih namestnikov se je udeležilo izobraževanj za načrtovanje in evalvacijo programov promocije zdravja oz. vzgoje za zdravje.

Zdravstvena vzgoja je pomemben element promocije zdravja. Njen namen je spodbuditi posamičnika (individualni pristop) in skupine prebivalcev (skupinski pristop), da bi skrbeli za ohranjanje lastnega zdravja, zdravja otok oziroma, da začnejo ali ohranjajo aktivno skrb za svoje zdravje. Zdravstveno-vzgojni programi pomagajo posamičniku oblikovati znanje, stališča in vedenjske vzorce za zdrav način življenja in jim pomaga spreminjati življenjski slog. Glavni promotorji zdravja v lokalnem okolju so nedvomno medicinske sestre in profesorji zdravstvene vzgoje.

Cilji izbirnega predmeta šport za zdravje v OŠ so:
- spoznati pomen redne športne vadbe in primerne prehrane za zdravje in dobro počutje
- spoznati primerno prehrano ob določenih  športnih dejavnostih, pomen nadomeščanja izgubljene
- spoznati vlogo tekočin; škodljivost dopinga, poživil in drugih preparatov
- razumeti odzivanje organizma na napor
- oblikovati odgovoren odnos do lastnega zdravja (redno ukvarjanje s  športom v šoli in prostem času,
- telesna nega, zdrava prehrana, nadomeščanje izgubljene tekočine)
-	spodbujati medsebojno sodelovanje, zdravo tekmovalnost in sprejemanje drugačnosti
-	spoštovati pravila  športnega obnašanja,
-	doživljati sprostitveni vpliv športne vadbe.

Kljub temu, da je zdravstvena vzgoja po šolah kar dobro zastopana v primerjavi s povojnim obdobjem, ko jo sploh ni bilo, pa ljudje zaradi tega niso bolj zdravi. Veliko več je (di)stresov, industrijske hrane, zastrupljanja, raznih zasvojenosti. Zdravo življenje je veliko bolj ogroženo. 
Šola ima le majhen vpliv na družbene razmere. Zdrave šole ustvarjajo tudi zdravo klimo in upoštevajo človeka po celi vertikale, podobno kot eko- ali waldorfska šola. Na splošno pa lahko rečemo, da je še posameznik še vedno najbolj ozaveščen glede fizičnega zdravja kot pa o psihosomatskih in duhovnih dejavnikih.        

Če hočemo ugotoviti, kakšno vlogo ima neformalno pridobivanje znanja o zdravju, si najprej poglejmo, kako na nekaterih šolah učenci pridobivajo znanje o zdravju. Naša teza je, da se v šolah pomen zdravja za dobre odnose, kariero in dolgoživost premalo poudarja, odrasli pa se tudi premalo funkcionalno neformalno vzgajamo za kritično razmišljanje o zdravju glede na hiter napredek interdisciplinarnih spoznanj po svetu v zadnjem času.  

Zdravje je vrednota, ki jo privzgajajo starši  otrokom že od otroštva z dobro voljo, lastnimi zgledi in znanjem. Najbolj kompetentni za to vzgojo so zdravstveni delavci, ki jo izvajajo na ravni vrtcev, osnovnih šol in srednjih šol. V devetletkah  poteka osnovna zdravstvena vzgoja celo šolsko leta. Tako se učenci seznanjajo z različnimi vsebinami zdravstvene vzgoje.

Zavod za zdravstveno varstvo Ljubljana koordinira izvajanje zdravstvene vzgoje v zdravstve nih domovih. Temeljni cilj je, da s pomočjo učinkovitih in kakovostnih zdravstveno vzgojnih programov na primarnem nivoju zdravstvenega varstva pomagajo k varovanju in krepitvi (javnega) zdravja, preprečevanju bolezni, poškodb in invalidnosti, povečanju kakovosti življenja in odpravi oz. zmanjševanju razlik v zdravju. Vsebine so prilagojene ciljnim popula cijam, te pa so:  predšolski in šolski otroci ter mladina, odrasli in bodoči starši. Ti programi omogočajo osnovno zdravstveno pismenost na nekaterih ključnih področjih življenjskega sloga: gibanje, zdrava prehrana, odvajanje od kajenja. 

Čeprav so programi zdravstvene vzgoje na devetletkah različni, pa vsi nudijo osnovne infor macije o zdravem načinu življenja. Vprašanje je, zakaj se ne poglabljajo na srednjih šolah z izjemo srednje zdravstvene šole. Gimnazija nima posebnega predmeta o zdravju. Delno to področje pokriva športna vzgoja. V tehniških gimnazijah je predmet mikrobiologija. Epidemiologija je le na srednji zdravstveni šoli.     

Evropska mreža Zdravih šol je nastala kot strateški projekt Svetovne zdravstvene organizaci je, Sveta Evrope in Evropske komisije. Slovenija se je z 12 pilotskimi šolami (med njimi BIC GVŠ, tedaj še Srednjo agroživilsko šolo) priključila Evropski mreži zdravih šol leta 1993. Projekt sta podpirala Ministrstvo za zdravje in Ministrstvo za šolstvo, znanost in šport in Inštitut za varovanje zdravja republike Slovenije.

Nekatere šole naj bi del svojih dejavnosti namenile  promociji zdravstveno-vzgojnih vsebin. Sem sodi vsaj eno izobraževanje za vse udeležence vzgojnoizobraževalnega procesa  v šoli v šolskem letu in različne  zdrave interesne dejavnosti za učence/dijake. Vodje šolskih timov se udeležujejo izobraževanj za načrtovanje in evalvacijo programov promocije zdravja oz. vzgoje za zdravje.

Program zdrave šole ima naslednje značilnosti: pouk o zdravju je 
1. integriran v vse predmete, tako da je tema zdravja medpredmetno področje, 
2. sestavina prikritega učnega načrta, ker že življenje na šoli podpira, omogoča, spodbuja zdravje s pravili, šolsko klimo, medsebojnimi odnosi, organizacijo prehrane, interesnih dejavnosti in raznimi projekti, 
3. povezan s sodelovanjem s starši, zdravstveno službo in s skupnostjo.

Zdrava šola promovira zdrav način življenja vseh učencev, tako da razvija različne oblike  zdravega življenja na vseh ravneh njihove osebnosti kot so telesna, duševna, socialna v čistem okolju. Pri tem so  ji v  oporo cilji  Evropske mreže zdravih šol, ki se nanašajo na razvijanje pozitivnega odnosa do zdravja. 

Fakulteta za vede o zdravju znotraj Univerze na Primorskem v Novi gorici predstavlja v l. 2014 predmet »promocija zdravja in metodika zdravstvene vzgoje«, ki upošteva interdisciplinaren pristop k promociji zdravja. Promocija zdravja je strategija, agitacija in posredovanje znanja o zdravju med ljudmi in njihovim okoljem za zdravje in navajanje na zdrave navade. Je proces, ki omogoča, da ljudje oz. skupnosti povečajo nadzor nad dejavniki, ki vplivajo na njihovo zdravje, in na tej podlagi svoje zdravje izboljšajo. Dogaja se od vrtca, do univerze, na delov nem mestu, v družini. Promocija zdravja izhaja iz biopsihosocialnega koncepta zdravja (ne pa tudi duhovnega), po katerem je zdravje vir vsakdanjega življenja, ne pa življenjski cilj. Za doseganje zdravja mora biti vsak posameznik oz. skupina zmožen ugotoviti in uresničiti svoje želje, zadovoljevati potrebe in obvladovati svoje okolje. Zdravje se različno promovira glede na koncepte, odnose in kulturna okolja. 
V okviru koncepta promocije zdravja se zdravje pojmuje kot sposobnost uresničevanja posa meznikovih možnosti in kot pozitiven odziv na izzive okolja. Pojmuje se tudi kot vzpostavljanje dinamičnega ravnotežja med človekom in njegovim okoljem ter kot sposob nost izrabe posameznikovih potencialov in za pozitivno reagiranje na izzive okolja. Ta definicija upošteva družbene in osebne vire pa tudi telesne zmožnosti posameznika. Koncept promocije zdravja obsega vplive na življenjski slog in na druge socialne, ekonomske, okoljske in osebne dejavnike, ki prispevajo k zdravju. Zahteva medresorsko in interdisciplinarno delovanje. 
Zdravstveni dom Maribor, pacientu prijazen zavod izvaja učne delavnice in projekte promo cije zdravja. Z njimi želi pomagati pacientom, da razvijejo zdrav življenjski slog in zadovoljstvo s samim seboj. Učne delavnice so le osnovno pomagalo, da se pacienti seznanijo z zdravim načinom življenja, ter se odločijo za spremembo. Težji del pa je na njih, da na spremembah vztrajajo in gojijo zdrav slog življenja. 
Prvo publikacijo, ki je obenem zbornik in didaktični priročnik (2016a) so pripravili sodelavci Nacionalnega inštituta za javno zdravje, Ministrstvo za kulturo in Ministrstvo za izobraževa nje, znanost in šport. Uvod v zbornik je napisala Alenka Kovšca, socialna pedagoginja. Teme   je možno uporabiti samostojno ali skupaj z izborom umetniških delih, ki jih prinaša drugi priročnik (2016b). Gre za prvi tovrstni priročnik pri nas, ki je namenjen predvsem pedagoš kim, socialnim, zdravstvenim delavcem, ki delajo z otroki in mladostniki) nudi smernice za pogovore o izbranih zdravstvenih vsebinah tudi s pomočjo različnih umetniških vsebin oz. umetniških del. Avtorji zbornika (2016a) odsvetujejo, da bi se vzgojitelji otrok in mladine kompleksnejših in zahtevnejših zdravstvenih in umetniških tem lotevali prezgodaj ali na nestrokoven prezgodaj ali na nestrokoven in neempatičen način že zato, ker so med otroki in mladino tudi prizadeti, ranjeni, bolni, travmatizirani. Vprašanje je, kako naj le-ti ustrezno pripravijo na pouk že pred branjem/ ogledom/  poslušanjem določenega umetniškega dela. Šele tedaj, ko otrokom vzgojitelji nudijo varno okolje za izražanje njihovega doživljanja, se ti ustrezno odzovejo in pogovor steče. 

Teme obeh zbornikov/priročnikov so bile že večkrat predstavljene na Bazarju, ki vedno znova dokazuje, da nas kultura povezuje. Ne gre le za interdisciplinarno povezavo različnih strok, ampak tudi za medsebojno povezavo zdravstvene in umetnostne oz. estetske vzgoje. Predstavljeni so bili tudi primeri dobrih praks partnerskega sodelovanja med vzgojno-izobraževalnimi zavodi in kulturnimi ustanovami. 
 
Ker se pedagoški delavci skupaj z otroki pri svojem delu ob branju različnih umetniških del, ogledu filmov in predstav ipd. srečujejo tudi z zdravstvenimi temami, in ker so pedagoški delavci izrazili potrebo po znanjih in veščinah s področja zdravja, kar je pokazala raziskava Zdravje v šoli, 2013, "so se povezali strokovnjaki Nacionalnega inštituta za javno zdravje, Ministrstva za kulturo, Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport z različnimi strokov njaki s področja kulture, da so pripravili oba priročnika. 

Smernice za zdravstvene teme (2015) ponujajo natančnejši vpogled v nekatere ključne usme ritve za delo z mladimi ob obravnavi zahtevnih zdravstvenih tem, kot so šole in učitelji o vključevanju zdravja v šolsko okolje (Helena Jeriček Klanšček), Razvojne značilnosti otrok in mladostni kov po posameznih starostnih skupinah (Mateja Gorenc, Helena Jeriček, Klanšček, Maja Bajt), v njem obstajajo tudi Smernice za obravnavo duševnega zdravja (Saška Roškar, Nuša Konec Juričič), Smernice za obravnavo motenj hranjenja (Alenka Hafner), Smernice za obravnavo zdravega prehranjevanja (Matej Gregorič, Stojan Kostanjevec), Smernice za obravnavo telesne dejavnosti (Samo Belavič Pučnik) , Smernice za obravnavo zdrave spolnosti (Tanja Torkar, Alenka Hafner), Smernice za obravnavo  problematike alkohola in tobaka (Maja Zorko, Helena Koprivnikar) in Smernice za obravnavo drog (Marijana Kašnik, Nina Pogorevc, Andreja Drev). 

Priročnik (2016a) jasno predstavi definicije zdravja, duševnih motenj, razvojnih značilnosti in težav otrok. Učitelji in vzgojitelji, svetovalni delavci in starši so s tem priročnikom dobili možnost in priložnost, da svojo strokovno kompetentnost dopolnijo in potrdijo svojo sposob nost vživljanja v otroke in mladostnike, v njihove stiske in potrebe. Zato se estetska kompo nenta priročnika prepleta z etično, ki je v medsebojni skrbi in podpori za zdravo življenje. 
Povezovanje znanosti in umetnosti ustreza levi in desni polovici naših možganov. Naštete zdravstvene teme iz prvega zbornika vzgojitelji uporabljajo samostojno ali pa tudi pri analizi umetniških del, ki so opredeljena v drugem zborniku. 

Drugi zbornik/priročnik (2016b) je izdalo Društvo za širjenje filmske kulture KINO! v sode ovanju z Ministrstvom za kulturo, Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport ter Minis trstvom za zdravje. Ker ta publikacija smiselno dopolnjuje prvo, ju obravnavamo skupaj.   Publikacija ima šest poglavij, ki zastopajo posamezne umetnostne veje. V njih avtorji pred tavljajo kulturno-umetnostne vsebine, ki vsaka s svojstvenimi izraznimi sredstvi, inherentni mi posameznemu mediju, razpirajo aktualne, kompleksne probleme, kot tudi občutljive, tabuizirane teme prve zaljubljenosti, ljubezni, odraščanja, drugačnosti, odnosov v družini in med vrstniki, spoznavanja in soočanja s spolnostjo, raznih odvisnosti ipd.

Uvod v zbornik/priročnik (2016b) je napisala  dr. Maja Krajnc, o izbrani temi »Kako z umetnostjo spregovoriti o zdravju« razmišljata mag. Nataša Bucik in Nada Požar Matijašič,  Otrokovo/mladostnikovo doživljanje in razumevanje zdravja skozi umetnost analizira dr. Ljubica Marjanovič Umek v literaturi za otroke in mladino, avtorji mag. Darja Lavrenčič Vrabec in Ida Mlakar in mag. Darja Lavrenčič Vrabec v poglavju »Tematika zdravja v literaturi za otroke in mladino« pokažejo  obsežen izbor leposlovne in strokovne literature (poučno leposlovje) za mladino. V eno najstarejših umetnosti, pripovedovanje zgodb, nas popelje pod naslovom »Z ljudskimi zgodbami o zdravju« Špela Frlic, pripovedovalka in izvajalka Pripovedovalskega varieteja.  Ana Krajnc piše »O zdravju skozi gibljive podobe na platnu«. S temi podobami prinaša eklektičen nabor igranih, dokumentarnih in animiranih filmov, ki odsevajo družbo. O »Televiziji, televizijskih oddajah za otroke in mlade kot ogledalu njihove vsakdanjega življenja« piše Martina Peštaj. V poglavju »Gledališče naj zmeraj odpira nova vprašanja« teatrologinja in gledališka kritičarka Zala Dobovšek naniza uprizoritve, ki jih družijo v vsakdanjem življenju mladih izjemno navzoče, a vse premalo opažene, obdelane in razrešene tematike. V  svojem prispevku »O(b) glasbi in mladih« glasbeni kritik in publicist Igor Bašin problematizira vlogo glasbe danes, ker jo vidi v mehanizem potrošniške družbe. 

Danes je na voljo vse več znanstvenih študij, ki pričajo o pozitivnih učinkih umetnosti na otroke in mladostnike – stik z umetnostjo lahko spodbudno vpliva na osebno avtonomijo in posameznikovo emancipacijo, sposobnost opažanja in kritičnega premisleka, dejavnost in ustvarjalnost. Priročnik zaobjame gledališče, medij z zelo neposrednim nagovarjanjem, ki predstavlja pomemben prostor urjenja in razvijanja otrokove/mladostnikove razumske in čustvene senzibilnosti; film, ki spodbuja ustvarjalnost, kritično mišljenje, vzdrami domišljijo in ima moč spregovoriti o neizrekljivem; ljudske pripovedi (pravljice) nas s svojo motivno raznolikostjo in sporočilnostjo zmorejo vedno znova globoko dotakniti; knjige, ki v mnogih pogledih burijo in širijo svet(ove); pa tudi glasbo, ki predstavlja pomemben dejavnik pri oblikovanju mladostnikove identitete … Umetnost nagovarja celega človeka. Ko jo kar najbolj doživimo, se nas dotakne duhovno, duševno in telesno. 

V svojem absolutnem nas senzibilizira, povečuje empatijo, solidarnost in omogoča združe vanje različnih pogledov na svet. Otroci in mladostniki so izjemno občutljiva in zahtevna skupina, zato so avtorji in avtorice   obeh zbornikov pri snovanju besedil in seznamov literatu re obravnavali kulturno-umetnostna  področja kot so gledališče, ljudske pripovedke, filmi, gledališke igre, televizijske oddaje in glasba. V izborih del so sledili kakovosti in dostopnosti vsebin. S tem želijo poudariti pomen (kolektivne) izkušnje. Predvsem drugi zbornik (2016b) nam pokaže pomen glasbe, filma, gledališča itd., za zdravje. Ugotovitve, ki jih prinaša veljajo na specifičen način tudi za odrasle.

Številne raziskave so pokazale, da kulturno-umetnostna vzgoja (KUV) omogoča celosten razvoj posameznega učenca, tako da:
- spodbuja razvoj njegove ustvarjalnosti in inovativnosti;
- spodbuja njegov razvoj različnih individualnih sposobnosti in spretnosti – od komunikacijskih do gibalnih;
spodbuja njegov socialno-čustveni razvoj (sodelovanje z drugimi, pozitivna samopodoba,
socialno-čustvena stabilnost in zrelost …);
- pomaga pri razvoju njegovih vrednot in identitete.
Priročnika/zbornika sta namenjena strokovnim delavcem v vzgoji in izobraževanju (vzgojite ljem, učiteljem različnih predmetov oz. področij, svetovalnim delavcem, knjižničarjem, razrednikom, vodjem zdravih šol, vodstvom šol), strokovnim delavcem v kulturnih ustanovah, ki pripravljajo kulturno-vzgojne projekte za otroke in mlade oz. strokovna usposabljanja za različne ciljne skupine, strokovnjakom v vladnem in nevladnem sektorju s socialnega in zdravstvenega področja, prav tako tudi študentom različnih fakultet, ki usposabljajo bodoče strokovne delavce na vseh naštetih področjih.

Jasno je, da zdravstvene teme  že vključene v šolski kurikul že zaradi številnih groženj nezdra vega načina življenja v današnjem svetu. Že antični ideal je bil gojiti zdrav duh v zdravem telesu (lat. mens sana in corpore sano), ki se danes razširja na zdravega posameznika v zdravi družbi. Nevarna družba (Beckova Risikogesellschaft) seveda ni zdrava. Zdravstvene vsebine nimajo terapevtske vrednosti. Ta pomen dobijo šele v povezavi z umetniškimi deli, ki omogo čajo učenčevo celostno spoznavanje. Sporočilo obeh zbornikov/ priročnikov je, da je ohranja nje zdravja umetnost, ki presega medicinsko stroko, obenem pa je določena umetnost s kulturo tudi v funkciji terapije. Pomemben je pogovor o doživetem – videnem, slišanem ali prebranem gradivu na področju formalnega in neformalnega izobraževanja možnosti za pogovor v skupini v družini, vrtcu, šoli, knjižnici, zdravstvenem domu ali kje drugje. 

Kako povezati oba priročnika? Najprej je treba identificirati določen zdravstveni problem, potem v priporočenih medijih (literatura, filmi, gledališke igre,…) poiskati vsebine, ki to težavo izražajo.  K celovitosti teh predstavitev sodi tudi to, da se učitelji interdisciplinarno organizirajo z različnimi strokovnjaki, ki so primerni za posamezne kompleksne teme v timskem pouku, blok urah, razrednih urah, itd. 

Pogoj celovite vseživljenjske edukacije na področju KUV je sodelovanje različnih ustanov pri pripravi gradiv in svetovanju, interdisciplinarnost različnih strok pri pouku, interaktivna komunikacija - dialog, integrativna pedagogika in integrativna osebnost, ki razvija vse ravni človekovega bivanja: telesnega emocionalnega, motivacijskega, kognitivnega, mentalnega (čustvena inteligenca in senzitivna refleksivnost), socialnega in duhovnega v družbenem in ekološkem okolju ter v časovnem kontinuumu preteklost-sedanjost-prihodnost.  

6. Vprašanje komplementarnosti medicinskih paradigem 

Kuhnov paradigmatski preobrat velja za vse znanosti. To pomeni, da ne smemo le kopičiti istovrstne izkušnje, ampak jih osmišljati z različnih zornih kotov, kar pomeni multiperspektiv no, zavestno participatino. Integrativnih medicin je več vrst. 

Razvoj znanstvene medicine je v 2. polovici 19. in celega 20. stoletja počasi izpodrival in marginaliziral ljudsko zdravljenje, ko je prinesel nove  možnosti za zdravljenje in prepreče vanje bolezni v humani in veterinarski medicini. Z razvojem bakteriologije in epidemiologije ob koncu 19. stoletja, Kochovim in Pasteurjevim odkritjem povzročiteljev bolezni in s tem boja proti njim, so številne bolezni, izgubljale svojo moč. Uvedba cepiv, iznajdba kemote rapevtikov, predvsem antibiotikov, uporaba hormonov so iz ogrožujoče davice, škrlatinke, pljučnice, tetanusa in drugih bolezni pripeljale bolnike s preskušenimi sredstvi do ozdravitve. 

Z odkritji v hematologiji je transfuzija postala odlična metoda za nadomestitev izgubljenih telesnih tekočin, zaradi česar so ob porodih ali poškodbah ljudje v preteklosti pogosto umirali. Še en razlog manj za magično medicino. Dramatični so bili koraki v razvoju kirurgije, od asepse, antisepse do anestezije, ob teh pa razvoj operativnih tehnik za vsak človeški organ posebej. Nekoč smrtne izide ob vnetju slepiča ali zavozlanju črevesja, če je počila rana na želodcu ali zaradi velike tuberkulozne kaverne v pljučih, znajo danes pozdraviti. Tudi varno vodenje nosečnosti, preživetje ploda z nizko porodno težo, uspešno zdravljenje prirojenih motenj prispevajo k zaupanju v šolsko medicino. Odkar starejši ljudje z umetnim kolkom spet trdno hodijo, bolniki, ki so jim odpovedale ledvice, živijo človeka vredno življenje ob hemodializi ali s presajeno ledvico, odkar so spodbujevalci za srce v najbolj miniaturni izvedbi naš vsakdan, odkar se premaguje neplodnost z rojevanjem otrok iz epruvete, se uspešno presajajo številni telesni organi, tudi srce, odtlej se sodobni človek oddaljuje od magične medicine. Znanstveniki posegajo danes celo v samo gensko zasnovo in odkrivajo gene za prenos dednih bolezni. S kloniranjem bodo kmalu izdelovali človeške organe za presajanje, ki jih prejemnik ne bo zavrnil, saj bodo nastali s kloniranjem njegovih genov. 

Vse to je sodobnemu človeku izredno izboljšalo kakovost življenja in podaljšalo življenjsko dobo, vendar pa nove oblike zastrupljanja odpirajo nova vprašanja detoksifikacije. Zaradi nezdravega načina življenja nastajajo nove bolezni. Kjer simptomatska medicina odpoveduje, alternativci kot sodobni vrači in šamani žanjejo dobičke. Placebo za razliko od noceba je pač bil in ostaja pomemben način zdravljenja. 

Kako funkcionira novoveška konvencionalna (mehanicistična) medicin ska paradigma bolezni? Kot vemo, je moderna medicina plod novoveškega razsvetljenskega objektivnega, analitičnega naravoslovnega (biologija, fizika, kemija, histologija), materialis tičnega modela mišljenja, ki vodi do merljivih rezultatov. Foucault (2009) izpostavi osrednji moment problematične emancipatornosti razsvetljenskega projekta. Medicinski pogled kot osrednji moment klinike formalizira in organizira nekaj, kar tiči že v sami strukturi pogleda – ločitev tistega,  ki gleda od predmeta, ki ga gleda. Imperativ svetlobe, ki naj bi zdaj razsvet ljevala sleherni kotiček družbenega telesa, se je začel ravno v kliniki, z znanstvenim vpogledom v drobovje seciranega trupla. 

Anatomija se je prvotno začela odpravljati v notranjosti človekovega telesa/organizma in šele potem na drugih področjih vednosti. Prva etapa sodobne klinične znanosti se je tako začela z izločitvijo in segregacijo, terapevtskimi metodami, objektivizacijo in kontrolo nad nehuma nim in nepredvidljivim gomazenjem človeških množic, nad neurejenim izginjanjem in pojavljanjem ljudi, nad nekategoriziranim življenjem in umiranjem (Foucault, 2009). 

Moderna klinična medicina je v svojem izpolnjevanju ohranila ta izven-znanstveni temelj ločitve in segregacije ter ga je le racionalizirala. Človek je postal raziskovalni  objekt, ki je a priori izključen iz okolja. Konvencionalni medicinski pogled potrebuje distanco, da objektivizira in tako ugotovi simptom, diagnozo ali klasifikacijo bolezni. To so posledice kartezijanske delitve duše od telesa.  

Od tu dalje se odpirata dve poti. Ena izmed njih je odpiranje različnih holističnih pristopov.  Na začetku 19. stoletja se je hkrati s konvencionalno medicina razvijala tudi naturopatija z naslednjimi postulati in načeli:
- Ne delaj škode, ampak izberi učinkovito zdravljenje z najmanj tveganja,
 - Zagovarjaj samozdravilno moč narave,
 - Ozdravi vzroke bolezni in ne le simptome,
 - Poučuj in spodbujaj skrb za samega sebe,
 - Celovita oskrba posamičnika vključuje vse vidike telesnega, duševnega in duhovnega dobrega počutja,
 - Osebno počutje je odvisno od zdravih odnosov, skupnosti in biosfere.

Praksa naturopatije vključuje klinično dietetiko, tehnike razstrupljanja, hidroterapijo, telesno in duševno terapijo, osteoterapijo in kiropraktiko (Hall, J., Peters, D., Bloom, W., 2012: str. 144-145).  Omenjenih šest načel smo omenili, ker so značilni tudi za druge holistične pristope.
  
Nova veja ortomolekularne medicine proučuje načine, kako varovati in ohraniti zdravje z vnašanjem in spremembo koncentracije snovi, ki so že prisotne v organizmu. Svoj organizem vsakodnevno oskrbujemo z mikroelementi kot so vitamini, minerali, antioksidanti, aminokis line, osnovne maščobe, encimi in sekundarni rastlinski izvlečki, da bi bila njihova koncentra cija zadostna in bi tako lahko organizem zaščitila pred boleznimi ter mu omogočila optimalno delovanje. Po načelu podpore gre za to, da določena tarčna sredstva spodbujajo  organizem za samoobnovo oz. samoregulacijo. Zmerno sonaravno življenje je zdravo, vendar pa zaradi starostne oslabelosti organizem rabi okrepitve in opolnomočenje. Karin Rižnar (2017) piše kot biokemičarka o tem, da se danes nepravilno prehranjujemo.  Celo avtizem, ki v svetu narašča, ortomolekularci zdravijo z dodatki k prehrani.  Rižnarjeva piše, da pomanjkanje magnezija v telesu pogojuje razne motnje.  Magnezija je največ v zelenjavi. Potreben je za ves metabolizem ATP.

Celostno paradigmo utemeljuje dejstvo, da kar 75 do 90 % ljudi obišče splošnega zdravnika zaradi bolezni, ki so na neki način povezane s stresom. Kakovostno znanje in modrost, ki ju pridobimo v avtobiografskem vseživljenjskem učenju, terja paradigmatski premik od vedenj ske, kvantitativno analitične in objektivistične paradigme v celovito, kognitivno socialno konstruktivistično in humanistično, kvalitativno socialno kritično smer (Marentič-Požarnik, 1996). 

Zdravo življenje vključuje štiri naravne elemente - dobra voda, zrak, zemlja in zmerni ogenj strasti (Linn, 2009). Prana teče po energetskih kanalih, ki so povezani s fizičnimi organi, fizičnim telesom in na drugi strani z našim umom in psiho. Energetsko polje je torej most med fizičnim in mentalnim telesom, komunikacija med zavednim in nezavednim. Preko ener getskega telesa se naše fizično in mentalno telo pogovarjata. Kadar govorimo o energetski plasti govorimo o nadijih in pretok v nadijih je odvisen od stanja petih elementov. Od stanja teh elementov pa je odvisno tudi stanje čaker, ki skozi energetsko plast upravljajo z živčnimi sistemi.

Revije »Skupaj za zdravje človeka in narave« in ABC zdravja objavljajo članke s področje holistične paradigme. Tudi Zemlja kot planet rabi nego, ker je poškodovana in ima bolne točke. Marko Pogačnik je znani slovenski zdravilec zemlje.  Holistična, energijska, vibratorna, kvantna medicina oz. medicina 21. stoletja, zadnje čase dobiva vse več pristašev tudi v uradni znanosti.
Na Vzhodu poznajo več naravnih konceptov zdravljenja. To so predvsem kitajska tradicional na medicina (akupunktura, zeliščarstvo, tai-chi, chi-gong), indijska ajurveda, joga, aromatera pija, terapije s kristali, zvokom, barvami, dotikom, masaže, obredni plesi različnih antičnih kultur…itd. S temi metodami opazujejo človeka kot (ne)skladno celoto, ravnotežje med tele som, umom in dušo.  V 20. stoletju je hitri razvoj znanosti in tehnike dosegel vrhunec, ki je zbujal upanje v dotlej neverjetna in hitra ozdravljenja. 
Alternativni načini zdravljenja postajajo vse bolj »modni«, čeprav pri tem ne gre za modno muho temveč za izhod v sili. Najbolje bi bilo, da bi se uradna in alternativna medicina med seboj dopolnjevali. Poznavanje zdravja bi moralo biti »predmet« družinske in šolske vzgoje, zavarovalnice pa bi lahko v ta namen namenile kaj sredstev, namesto, da bi se samo pritože vale nad preveliko porabo zdravil. Zdravje je dragoceno, kar pomeni, da se nam vsak napor vložen v njegovo ohranjanje, večkrat povrne. Danes, ob vedno bolj naravnanem tržnem zdravstvu, še toliko bolj. Vedno in povsod velja, da je bolje preprečiti, kot zdraviti.
Kitajska tradicionalna medicina je osrednja zgodovinska os razumevanja zdravja in zdravlje nja na Daljnem vzhodu. Poglavitno pozornost namenja razlagam o odklonih normalnega delovanja, ki zgodaj naznanjajo organske motnje. Te zdravi z odpravljanjem vzrokov bolezni, krepitvijo prostega gibanja vitalne energije in telesnih tekočin, kar je glavni cilj terapije.
Razdeljena je na pet enakovrednih delov: 1. akupunktura, 2. zeliščarstvo (fitoterapija), 3. ma saža, 4. zdravljenje s hrano (dietoterapija) in 5. vajami či gonga, ki pri uravnovešanju energij skih tokov združujejo misli, gibe in dihanje. So bolezni, pri katerih zadostuje samo ena izmed omenjenih metod, ampak jo je treba kombinirati z drugimi. Pri sami diagnostiki je precejšnja pozornost namenjena čim bolj natančnemu spremljanju vseh najmanjših sprememb telesnih funkcij.
Razlaga bolezenskih sprememb je preprosta, ker izvira iz temeljnih teorij o petih elementih, petih notranjih organih, petih letnih časih, petih barvah, petih okusih, petih telesnih odprti nah, o sedmih čutih, šestih zunanjih bolezenskih dejavnikih. Zdravljenje pa je nekoliko bolj zapleteno in zahteva poglobljeno razumevanje vseh opisanih dejavnikov.
Akupunktura je najbolj razširjena metoda kitajske tradicionalne medicine. Sloni na poznava  nju energijskih povezav v telesu in zunaj njega, tako imenovanih akupunkturnih kanalih, po katerih poteka vitalna energija či. Za kitajski način zdravljenja je najpomembnejša vzpostavi tev ravnovesja med energijskimi kanali in telesnimi tekočinami, ki povezujejo vitalne organe in tkiva.
Z razvojem elektronike in kibernetike so se ta tisočletna znanja potrdila tudi v sodobni zna nosti, to je dejstvo, da je naše telo v bistvu energija, ki se hitro giblje v nešteto različnih frek vencah in vibracijah. Spomnimo se Tesle, ki je nekoč davno dejal, da bo človeštvo, z razvo jem in preučevanjem nevidnih sil, napredovalo v znanosti v nekaj letih tako hitro, kot v vsem obdobju dotlej.

Aplikacija Einsteinove fizike v vibratorni medicini omogoča videti človeška bitja kot mrežo kompleksnih energijskih polj, ki reagirajo s fizično-celičnim sistemom (Gerber, 2001). Spoznanje, da je vsa materija v bistvu energija, je temelj za dojemanje, da smo ljudje v bistvu dinamični energijski sistemi kot del dinamičnega sistema vesolja, v stalnem gibanju in spreminjanju, je poanta samoozdravitve, da dosežemo ravnotežje. Na kvantnem nivoju smo dobesedno del univerzalne energije, kjer vsak naš del, naj je to fizični, čustveni, mentalni, duhovni – merjeno na nivoju elektromagnetizma – vibrira in resonira na določeni frekvenci.

Holistična, energijska, vibratorna, kvantna medicina, ki jo pogosto imenujemo tudi medicina 21. stoletja, zadnje čase dobiva vse več pristašev tudi v uradni znanosti. Že tisočletja so nam dostopna znanja in veščine zdravega življenja, preventive in stimulacije v težnji k samoozdra vitvi. To so predvsem kitajska tradicionalna medicina (akupunktura, zeliščarstvo, tai-chi, chi-gong), indijska ajurveda, joga, aromaterapija, terapije s kristali, zvokom, barvami, dotikom, masaže, obredni plesi različnih antičnih kultur…itd.
Vse te metode opazujejo človeka kot (ne)skladno celoto, ravnotežje med telesom, umom in dušo. Z razvojem elektronike in kibernetike so se ta tisočletna znanja potrdila tudi v sodobni znanosti, to je dejstvo, da je naše telo v bistvu energija, ki se hitro giblje v nešteto različnih frekvencah. Človeštvo bo z razvojem in preučevanjem nevidnih sil napredovalo v znanosti v nekaj letih tako hitro, kot v vsem obdobju dotlej.
Po holografskem konceptu, vsak delček organizma predstavlja cel organizem v malem (DNK predstavlja informacijo o celoti). Zdravje je občutljivo dinamično ravnotežje med našim fizič nim, eteričnim, astralnim, mentalnim, spiritualnim telesom. 
Z razvojem elektronike in kibernetike so se ta tisočletna znanja potrdila tudi v sodobni znanosti, to je dejstvo, da je naše telo v bistvu energija, ki se hitro giblje v nešteto različnih frekvencah. Nikola Tesla je dejal, da bo človeštvo z razvojem in preučevanjem nevidnih sil, napredovalo v znanosti v nekaj letih tako hitro, kot v vsem obdobju dotlej. V zadnjem času je to slikanje možganov. Znano je, kako je Tesla telepatsko zaznal misli umirajoče matere, se podal na dolgo pot iz Amerike v Liko in prispel še pravočasno pred njeno smrtjo. Če misli potujejo okrog Zemlje po Schumannovi votlini, lahko tudi drugi valovi.

Zahodna medicina in znanost sta utemeljeni na redukcijskem mišljenju in paradigmi. Da bi razumeli zdravje, moramo razumeti vse dele fiziologije, kako delujejo živci, katere vita mine in minerale rabimo.  Holistična paradigma predpostavlja, da je celota kot vsota vseh delov. To je najstarejša in najnovejša paradigma. Podajamo preglednico, ki najbolj enostavno pove, kakšne so razlike med eno in drugo paradigmo. Pojem energije in njenega ravnotežja je reaktualizirala šele holistična paradigma.  Veliko ljudi iz 3. življenjskega obdobja jemlje Neuronal, ki vsaj delno regenerira živčni sistem (hrbtenica, hrbtenjača).  

Klasična medicina v imenu degenerativnih sprememb le nekaj preprečuje, namesto da bi v imenu regenerativnih alternativno nekaj novega dovoljevala. Razlike med klasično in alterna tivno medicino so v naslednjih točkah: sistem je vsota delov ali presežnost delov. Zdravila s stranskimi učinki ali brez njih. Geneza bolezni je ali ni pomembno. Nasprotujoči učinki so nezaželeni ali komplementarni.  

Dejstvo, da je gozd več kot drevo/drevesa je ljudem že jasno. Vprašanje pa je, ali živijo v izobilju, ki jim ga poklanja nebeško kraljestvo. “Verjamem, da  imajo ljudje ogromen poten cial. Večina ljudi je zmožna neverjetnih stvari, če le zaupajo vase in tvegajo. Toda večina ljudi si ne zaupa, ker ni našla v otroštvu bazičnega zaupanja. Sedijo pred televizijo (ali so priključeni na druge tehnične naprave – op- NB) in se obnašajo do življenja, kot da traja večno.’’ (Philip Adams)
  
Danes sodi v celostno paradigmo vprašanje prehoda od pozornosti do partnerstva, kjer gre za vzajemno podarjanje pozornosti v smislu ljubeče prijaznosti.¸Wolinsky opredeli kvantno za vest (Quantum Consciouness): »Človekova pozornost, osredotočena na brezoblično valovno energijo ustvarja resničnost, delec oz. trdni, materialni svet. Opazovalec je ustvarjalec materialnega vidika sveta…, je tisti, ki določa, kako subjektivno doživljamo dogodke, interak cije in notranji jaz.«
 
Tisto, v kar boste usmerili pozornost, boste v svojem imaginarnem svetu tudi ustvarili. To je učinek in moč zavestno usmerjene pozornosti. Že opazovanje samo vpliva na stvaritev; subatomski delci se nepričakovano pojavijo in izginejo glede na opazoval ca – predstavlja ustvarjalni proces. Največja modrost, ki jo lahko razvijemo, je modrost neudeležbe; shraniti energijo, ostati neodvisen, trden. 

Osredotočite notranjo energijo na tisto, kar želite udejanjiti, in ko se skozi vas giblje ljubezen, k sebi pritegnete naključja, ki se brezhibno prilegajo željam; upravljam z naključji. Že poraja nje misli je zadosten dokaz za obstoj nevidne energije; bodimo pozorni na misleca, ki snuje misli, na sebstvo. Nevidna harmonija je boljša kot vidna (Heraklit). Najbolje je, da povezuje mo obe. 

Nekateri so prepričani, da telo samostojno razmišlja. V bistvu gre za občutenje (ne)prijetnih delov telesa oz. kože. Ko občutimo srečo, strah, napetost, razburjenje, možgani ustvarijo nevropeptide. To so kemijski prenašalci sporočil. Receptorji za nevropeptide najdeni v limfo citih (celic imunskega sistema) in potem v drugih delih telesa kot je želodčna sluznica, jetra, ledvica  itd. vsaka naša emocija in misel se prenaša do vseh organov v našem telesu. Tudi drugi deli telesa proizvajajo nevropeptide, ki se potem vežejo na celice možganov. Telo je mreža teh impulzov, ki stalno komunicirajo eden z drugim. Kvantna medicina se ne ukvarja več z  materijo ampak z mrežo informacij. 

Nevroni medsebojno komunicirajo s pomočjo toka nevrotransmiterjev prek sinaps in usmer janja prenosa električnih signalov po zapletenih celičnih poteh, misli, spomini, čustva, vse to nastaja iz elektrokemičnega medsebojnega vplivanja nevronov, ki poteka prek sinaps (Carr, 2011, 28) 
Mrežo informacij v telesu Chopra (2009) imenuje kvantno telo. V ajurvedi ga imenujejo mreža "suter". Sutre so kvantne fluktuacije u polju, v  katerem so jih stari rišiji (vidci) doživ ljali kot zvoke. Ta zvok, ki ustvarja mrežo inteligenc ali kvantno telo se lahko sliši. Ko ga slišimo stalno, oz. se ga spominjamo, se to se imenuje "smrt". Kvantno telo (sutre) so obrazec, na osnovi katerega se oblikuje materija. Imeti popolno  zdravje pomeni ohranjati spomin na pravilen obrazec kvantnega telesa, ki je nespremenljiv. Če pozabimo dharmo (funkcijo), to pomeni, da zbolimo in umremo. Chopra nas na holistično medicinski način uči umetnosti ohranjanja mladosti.  
Univerzalni um je najgloblje v nas. Odkrijemo ga, če mu zaupamo. Semena popolne prihod nosti ležijo v nas. Chopra nam pokaže, kako sprostiti ta potencial in kako oblikovati prihod nost, ki bo bolj čarobna od sanj. Chopra  nam razloži dinamiko delovanja naključij, usklajeno delovanje in sinhrousodo in pojasni, kako deluje. Drugi del predstavlja sedem načel sinhrousode in dnevne načrte za uporabo pridobljenega znanja; s tem odgovarja na vprašanje: kaj to pomeni zame oz. za nas. Pri  vajah ne smemo izgubiti zagona. Z opisani mi tehnikami bomo v vsakodnevnem življenju odkrivali  več čudežev. Sprostimo speča seme na popolne usode in zaživimo življenje, čudovitejše od vsakih sanj. Izbiramo med zamerami in čudeži. 
Sutre  so meditativne. Predstavljajmo si, da plešemo v ritmu vesolja, da smo v popolnem rav notežju, da smo simfonija, da smo harmonija, da za nas namen vesolje preskrbi namige naklju čij, da se razvijamo v višja bitja, da soustvarjamo svet, da smo polni vrhunskih izkušenj da vidimo skriti pomen dogodkov, da sluzimo drugim.
Ko se bo človeštvo zavedalo, da je eno, bodo zunanje okoliščine bolj odsevale to posebno hvaležnost. Tedaj bo tudi medsebojna ljubezen odsevala Sveto trojico. Lahko rečemo, da gre za vrnitev k sebi, če smo bili nekoč svetlobna bitja, ki smo prostovoljno prišli na zemljo. Usposobimo se za višjo resonanco realnosti. Najteže je delati duhovno transformacijo negativ nih vtisov v pozitivna. Ker smo mikrokozmos v makrokozmosu, spremembe v njem zadevajo nas. Samemu sebi smo nema priča v samozavesti. To je začetek so-prisotnosti z Jezusom, Marijo, itd.     

V celostno paradigmo sodi tudi Bradenovih dvajsetih ključev za zavestno ustvarjanje nam Braden (2009) pokaže, kako lahko čudeže svoje domišljije pretvorimo v živo resničnost. Znan stvena dognanja pojasnjuje v nadvse razumljivem jeziku in si pri tem pomaga z zgodba mi iz resničnega življenja ter nam pokaže, da nas omejujejo zgolj naša prepričanja. 

Zdi se, da ni toliko pomembno, iz katerega stanja začnemo, pomembneje je, v katerega lahko pridemo. Že kar nekaj časa je, kar so dognali, da se v alfa stanju s pomočjo vizualizacije spro žajo spremembe v „objektivnem“ svetu, veliko bolj, kot pa v beta stanju, stanju naše popolne umske in fizične aktivnosti. Saj odgovor je na dlani- spreminjaj tam, od koder vzrok izhaja in večina vzorcev našega dojemanja in delovanja izhaja prav od tam ali pa celo vsi. Morda je najbolje, če te vaje opravljamo zvečer pred spanjem ali pa zgodaj zjutraj, ko se prebudimo, ko sta naš um in telo še globoko sproščena in dojemljiva za sugestije 
Večina starejših ima slab spanec. Strokovnjaki poudarjajo pomen dobrega spanja za zdravje. Nasveti zanj so hoditi spat ob isti uri, pripravljati se nanj s sproščujočim branjem, molitvijo, meditacijo. Več gibanja na svežem zraku. Stresi, strahovi in bolečine hromijo zdrav spanec. Izogibali naj bi se popoldanskemu dremežu in raznim motnjam hrupa. Pred spanjem se priporoča topla kopel. Zaspali naj bi že po 15 minutah. Čim manjkrat naj bi hodili urinirati. Meni je koristilo postavljanje na glavo ali sveča zaradi poglobljenega dihanja.   
Zanimivo je, da so se zdravilci  (npr. irski zdravilec Ger Lyons) v zadnjem času lotili tudi zdravljenja t. i. celičnega spomina  ki vsebuje pozitivne in negativne izkušnje naših predni kov. Ta spomin temelji na dejstvu, da je naš genetski kod naložen s programi naših pred nikov, ki sežejo v daljno preteklost in jih še vedno nosimo v DNK-ju. Morda je iluzorično, da se jih bomo kdaj znebili, saj so evolucijsko gradivo. Tvegano jemanje sadežev z drevesa spoznanja pa je poskus ločevanja zrna od plev.  
Psihiatrinja Millerjeva meni, da je to boleča nespremenljiva resnica telesa. Drugi menijo, da jo vseživljenjsko preraščamo s spreobrnit vami, tretji kot Ger Lyons pa se jo radikalno lotijo na tečaju. Po tej terapiji je to zelo globok jedrni preobrazbeni proces. Negativne lastnosti prednikov zavestno nam nezavedno otežuje življenje, odnose in delo.  Občutja se zapisujejo v celicah. Zato je po mnenju zdravilcev potrebna transformacija celičnega spomina, ki povzroči razširjanje in krčenje v telesu. Psihiatri danes zdravijo duševne in vedenjske motnje, kamor sodita anoreksija in bulimija. 
Sleherni trenutek našega življenja je od spočetja dalje zapisan v vsaki celici. Če bi sproti odstranili negativne izkušnje, karm se sliši utopično, sploh ne bi zboleli. Nekateri proučujejo, kako se na ta način ne bi postarali in zboleli. Kadar doživimo travmo, se celica skrči in stisne. Negativno čustvo se zaklene v emocionalnem telesu; nekaj časa se krči, dokler se povsem ne zapečati. Da ne bi živeli v stanju strahu, ki ga je prinesla travma, telo otopi. Da ne bi živeli s strahom, spomin potlačimo zelo globoko v podzavest. To je organizirano osebno in družbeno pozabljanje. Potlačitev ni trajna rešitev, saj če travme ne pozdravimo, skrčenje celic z leti prinese bolezen in neravnovesje, celo mutacijo celic in raka.
Travma je psihofizično ogrožujoča izkušnja, ki vključuje strah, grozo in nemoč. Kriteriji zanjo so: posameznik je sam doživel ali bil priča dogodku, ki je lahko dejanska ali grozeča smrt, resna poškodba ali spolno nasilje. Travmatični dogodek je tako lahko vojna, spolno ali telesno nasilje, ugrabitev, mučenje, naravna ali družbena katastrofa, huda avtomobilska nesreča, diagnosticiranje življenjsko nevarne bolezni ipd. Travmatični dogodek je tudi tisti, pri kateremu je posameznik priča težki poškodbi ali smrti druge osebe ali pa izve o travmatič nem dogodku, ki so ga doživele bližnje osebe. Najbolj znan izraz posledic nepredelanih travmatičnih ali hujših stresnih dogodkov je posttravmatska stresna motnja (PTSM), ki jo  definirajo štiri skupine simptomov: podoživljanje, izogibanje, negativno doživljanje in povečana vzburjenost.

Hay in Schulz (2013) odkrivata, kako zelo učinkovito je lahko združevanje zdravilnih metod, ki jih v svoji praksi uporablja zdravnica in intuitivna svetovalka M. Schulz z afirmacijami. Z njunimi nasveti se uglasimo z glasom intuicije lastnega telesa, naučimo se afirmacij in izvede mo, kako lahko vplivamo na vaše posamezne zdravstvene težave; določimo, kje tičijo čustve ne blokade, in jih odpravimo; odkrijemo, kako združevati najboljše, kar ima ponuditi zahodna medicina, z alternativnimi zdravilnimi sredstvi, in spoznamo navdihujoče zgodbe o ljudeh, ki so se spoprijemali z boleznimi in si začrtali specifične čustvene in fizične recepte, ki so poma gali k njihovi ozdravitvi. Naučimo se sami srčno sprejeli afirmacije, lastno intuicijo in najno vejšo medicinsko znanost, kar vam bo omogočilo optimalno zdravje in dobro počutje, obenem pa tudi vsesplošno védenje o tem, kar Hayeva venomer ponavlja: "Vse je v najlepšem redu."

Upoštevanje 'načela realnosti' (Freudov izraz) pomeni upoštevanje zunanjih pogojev. Pri NLP razlikujemo zunanji svet od notranjega po usmerjanju pozornosti izven sebe in nazaj vase. Prihajanje iz svojih subjektivnih svetov nazaj v realnost ali iz nje drugam je Disneyeva pot od sanjača prek kritika do realista. Gurvitch bi vmesno stanje med temi tremi imenoval blodni čas. To je stanje kaosa (gr. hora, lat. in statu nascendi). Blodni čas poznajo literarni junaki kot so Odisej, Robinson Krusoe in Ahasfer. 

Film Matrica življenja (2012) pomeni celosten vpogled v telo, um in zdravje. Opogumi nas, da prisluhnemo prav vsemu v svojem srcu in mislih, se v biopolju okoli sebe razširimo v svet neskončnih možnosti ter se odpremo za informacije okrog nas. Konvencionalna  medicina za radi kartezijanske paradigme ta čudež življenja partikularizira, iztrgata iz celotnega konteks ta. V imenovanem filmu spregovorijo dr. Eric Pearl, Lynn McTaggart, dr. Bruce Lipton, astronavt Edgar Mitchell, itd. To so psihologi, bioenergetiki, zdravniki in zdravitelji ponovne povezave, raziskovalci človekovega biopolja, kvantni fiziki, predstavniki nevrolingvističnega programiranja ter zdravljenja z informacijami.  Predpostavka energijske oz. informacijske medicine je, da se kot bitja, obdana z biopoljem, lahko sami pozdravimo z neverjetno močjo pozitivnih misli, kadar verjamemo to, kar zmoremo. Zato film pokaže nenavadne primere ozdravitev otrok in odraslih kot znanstveno razložene načine zdravljenja. 
 
Pearl (2010) nam pokaže proces povezovanja našega bistva z vesoljem s pomočjo energije, svetlobe  in informacij, ki presegajo vse omejitve, slabosti in pomanjkljivosti do zdaj znanih energijskih tehnik zdravljenja. Pearl (2010) uči, da naša telesa vsebujejo svoj nabor energij skih linij in točk. Čeprav le delček tistega, kar so nekoč bile, nam te linije in točke še vedno služijo kot vmesnik z vesoljem: kanal, ki omogoča našo komunikacijo z energijo, svetlobo in informacijami med velikim in majhnim, vesoljem in človeštvom. 

Pearl (2010) izhaja iz naslednjih načel zdravljenja, ki si sledijo po vplivih: 1. pozornost, ki nam omogoča, da doživimo energijo med nami in okoljem, kar vpliva na: 2. izkušnjo ponovne povezave sebe z okoljem, ki spodbuja 3. Samokontrolo, s pomočjo samoorganizacije telesa in duha. To občutimo kot  4. urejenost misli in čustev, celovitost, uspeh, lepoto in 5. Sproščenost (ease), da lahko vsak organ v telesu podobno kot vsak član v timu odigra svojo vlogo. Bolezen nastane prav zaradi 1. nepozornosti na sporočila telesa, 2. nepovezanosti z okoljem, 3. nekontroliranosti slabih navad, 4. neurejenosti okolja in sebe ter 5. distresne napetosti.   

Po Pearlu smo se kot človeška vrsta ločili od teh linij in od našega prej hitrega in obširnega tempa evolucije. Na seminarjih (v Ljubljani je bil od 12. do 16. 10. 2012) udeležence uči, kako pritegniti in aktivirati 'nove' aksitonalne linije, ki nas popeljejo na mogočnejšo in naprednejšo raven kot kdajkoli prej. Te linije so del brezčasne inteligentne mreže, ki pritegne osnovno energijo za obnovitvene funkcije človeškega telesa. Obstoj teh energij potrjujejo tako primeri iz prakse, ker Pearl na prostovoljcih demonstrira ozdravitev, kot tudi rezultati raziskav v znanstvenih laboratorijih. Rezultate informacijske medicine čedalje bolj priznava konvencionalna medicina. Sam se ne šteje niti za pripadnika energijske medicine niti za zdravljenja po veri (faith healing). 

Ena izmed zastopnic energijske medicine (energetic medicine) Donna Eden (2012) je bila v otroštvu in mladosti zaradi multiple skleroze dve leti na vozičku. Prebolela je veliko alergij in celo raka. Zdravniki je niso pozdravili, ampak se je sama. Na koncu podajmo še tabelo razlik med staro in novo medicinsko paradigmo:

Reduktionistična paradigma
	Holistična paradigma	
Sistem razumemo s študijem delov. Sistem se vzpostavlja z združevanjem delov.	Sistem je nad in onkraj delov, zato zanj ne zadostuje njihovo združevanje. 	
Ni pomembna izgubljena minuta.	Minuta lahko nepredvidljivo vpliva na sistem.	
Zgodovina sistema je nepomembna, dokler poznamo obstoječi sistem.	Vsak sistem ohranja kompleten spomin delov.	
Psihosomatske vplive lahko eliminiramo.	Subjektivnost je del opazovanja in ustvarjalnega procesa.	
Zdravila: učinki so utemeljeni na aktivnih sestavinah.	zdravila: učinek sloni na celotni pripravi. Ni neaktivnega dela. 	
Primeri orodij: kemijska analiza in sinteza, itd.	Primeri orodij: čut vonja, zavest, intuicija.	
Medicinska raziskava: kontrolna študija.	Medicinska raziskava: terapija, zdravilo in potrpežljiva interakcija znotraj celega sistema, kjer gre za opazovanje učinkov.	
Nasprotujoči učinki so nezaželeni 	Nasprotni učinki  so komplementarni	
Vesolje vidimo kot kaotično.	Vesolje vidimo kot organsko smiselno celoto.	

Bach je razvil doktrino, da so bolezni izraz pomanjkljivosti, ki jih lahko  odpravimo s pridobitvijo ustrezne kreposti. Znano je uživanje Bachovih kapljic za pomirjanje živčnega sistema, dokler ga sami ne zmoremo obvladati.
Donna in njen partner (2015) izhajata iz predpostavke, da se medosebni odnos začne s srečanjem dveh edinstvenih energij. Ta skupnost energij določi, kako se sporazumevate, borite, ljubite in si želite biti ljubljeni. Vsi po vakog različnih tipih doživljamo svet, ki nas obdaja, toda ko se soočimo s sporom, zlasti s tistimi, ki so nam najbolj pri srcu, posežemo po enemu izmed svojih štirih »Energijskih stresnih slogov«: 1. Vidni tipi so izredno strastni in navdihujejo druge. V trenutkih nasprotovanja lahko njihov pogled na položaj zasenči to, kar se pojavlja, in spodkoplje njihovo sposobnost, da bi sočustvovali s svojim partnerjem. 2. Kinestetični tipi so radodarni in sočutni, toda njihova skrbna narava jih vleče v preštevilne smeri. Skušajo izpolniti potrebe drugih za ceno svoje lastne, zato nastanejo zamere. 3. Digitalni tipi so razumski in načelni, vendar se lahko zaprejo stališčem in čustvom preostalih. 4. Zvočni tipi imajo dar za razumevanje drugih, toda med sporom si lahko pogosto napačno razložijo znake ter slišijo, kar ni bilo nikdar izrečeno, občuteno ali mišljeno.
Če si prizadevamo zgraditi bolj harmonične in ljubeče vezi, najdemo pri Donni (2015)  različna orodja in vaje za boljše razumevanje energije odnosov. Številne zgodbe resničnih parov bralcu pomagajo uvideti, da lahko le vplivamo  na boljše izražanje dejavnikov luubezni, tako da vnesemo naučene odgovore v prakso in ustvarjalno obvladamo čustveno nabite spore (ki nastanejo v vseh zvezah) ter tako odpremo pot predanim in ljubečim odnosom. Ker je spolnost naravno energijsko zdravilo za pare, tudi za ustvarjanje poželenja ponudita obilico tehnik in nasvetov. Avtorja zaključujeta  z zavestnim partnerstvom in negovanjem odnosa kot duhovnega popotovanja.
Naše roke so zmožne silnice medicine – »energijske medicine«, ki poleg tega da pomiri telo lahko prepeči bolezni ali jih pomaga preboleti. Morda je najboljša novica o energijski medici ni ta, da je dostopna že danes. Verjamemo, da bo to zdravljenje prihodnosti.

Vaje lahko izvajamo hkrati s katerim koli načinom zdravljenja, ki so vam ga predpisali. Lepota energijske medicine je v tem, da ne ovira drugih zdravstvenih postopkov in nima nikakršnih stranskih učinkov. Ko je ga. Vatovčeva pred leti izgubila službo se je razočaranju pridružila še resna bolezen. »To je bilo dno. Po knjigi Donne Eden je začela izvajati vaje, ki jih je torica opisovala. Na začetku se ji je vse skupaj zdelo mučno, dokler niso energijske vaje postale del njenega življenja, ki jih izvaja jih vsak dan. »Vztrajala sem in povečevala njihov obseg, postopoma sem začela širiti svoje znanje o energijski medicini. Vse, kar je prebrala, je preizkusila na sebi. Letni časi naše duše in našega življenja.

6.1 Vzhodna in zahodna medicina

Kolman (2017) nas poučuje o fizični, mentalni in čustveni funkcijo žleze češarike. Tehnike različnih duhovnih šol so izjemno pozornost namenjale prav oživitvi in razsvetlitvi  tretjega očesa. Žleza češarika je namreč organ notranjega videnja, duhovnega vpogleda in znanja. Starodavne modrosti razumejo to žlezo kot  sedež kozmične misli, inspiracije, domišljije in intuicije. Osredotočenje v tej žlezi nam omogoča   neposredno povezavo z univerzalno zavestjo. Preko češarike komunicirajo in delujejo mediji, šamani in zdravilci. Veliki taoist Lao Tze je zapisal, da je češarika portal med Nebesi in Zemljo in če se osredotočimo na to središče, lahko spoznamo enost vseh stvari. Znana tehnika osrediščenega gledanja v plamen sveče je enostaven način za oživljanje tretjega očesa oz. krepitev žleze češarike. Moč češarike krepi tudi sočutje in sledenje Zlatemu pravilu, ki pravi: »Stori drugim, kar si želiš, da drugi storijo tebi!«  Upoštevanje univerzalnih oz. etičnih zakonov in delovanje z ljubeznijo sproži povečano tvorbo melatonina.
Taoistični mojster Mantak Chia je v svoji knjigi Prebudite zdravilno moč taa iz l.1993 zapisal: “Kadar se ta točka odpre z meditacijo, odpre zavest resnici, modrosti, radodarnosti in telepatskim močem. Prav tako poveča latentne moči zdravljenja in telesne vibracije. To središče lahko uporabimo za pošiljanje energije drugim, ali za sprejemanje le-te iz vesolja. Frekvence, ki izvirajo iz Tretjega očesa, lahko uporabimo za raziskovanje neznanih sfer glede višjih virov energije.”
Richard Gerber,  avtor Vibracijske medicine iz l.1988 pa o češariki pravi: »Žleza češarika je kristalna tvorba, ki prejema informacije iz duše in subtilnih teles, še posebej iz astralnega telesa. Subtilna telesa velikokrat delujejo kot filtri za učenja duše in Višjega jaza. Iz žleze češarike informacije potujejo v desno polovico možganov. Če obstaja potreba po opozarjanju zavestnega uma na te višje informacije, le-te potujejo skozi desno polovico možganov v obliki sanj. Potem jih leva polovica možganov analizira, da bi ugotovila, ali smo informacije sposobni dojeti.  To se velikokrat zgodi z jasnimi sanjami, ki vsebujejo sporočila.”
Verjetno ni naključje, da so prav t.i. lucidne sanje  vir informacij, ki v našo podzavest pritekajo iz univerzalnega polja čiste zavesti. Lucidne sanje se “dogajajo” v zadnji uri spanja, ko naši možgani delujejo po principu rapid eye movement. Tik pred prebujenjem je raven melatonina v češariki znatno povečana, kar da slutiti verjetnost, da je prav zadostna količina melatonina pogoj za spremenjeno stanje zavesti, v katerem lahko sprejemamo določene informacije iz t.i. absolutne baze podatkov.  
Tretje oko je predel med obrvi, ki je predor oz. cev, ki vodi do zatilnice na zadnjem delu glave. Vzdolž celotnega predora so številni energijski centri, skozi katere se je mogoče povezovati z različnimi svetovi in predeli zavesti.    Tretje oko ni fizičen, ampak energetski organ, ki ga aktiviramo zgolj z zavedanjem, da obstaja oziroma osrediščenostjo na njegov obstoj – in seveda z uporabo.  
Zavest o resničnem naravi človeka kot fizičnega in duhovnega bitja, povezovalca Neba in Zemlje, je skrivnost simbolike borovega storža. Papež kot predstavnik boga na Zemlji nima po naključju na svoji pastoralni palici upodobljenega storža, ampak gre zagotovo za simboliko starodavnih ezoteričnih znanj, ki lahko izbrance spremenijo v bogove na Zemlji.  Borov storž kot simbol češarike v  vseh kulturah  simbolizira moč in  večno življenje.  Srečujemo ga pri mehiških in hindujskih bogovih, pri Asircih, pri grškem Dionizu, rimskem Bakhusu, perzijskem Mitri, upodobljen je na koncu Ozirisove vladarske palice, pa tudi na sredini papeške palice  in na vatikanskem trgu Cortile della Pigna - Dvoru borovega storža. 
Nobelov nagrajenec za psihologijo  John C. Eccles in  filozof  Karl Popper sta razvila teorijo o vmesniku v možganih, ki omogoča medsebojno komuniciranje telesa in duha. (The Self and Its Brain, 1986). Starodavna znanja  vlogo t.i. vmesnika  pripisujejo češariki kot organu energijskega telesa, ki zagotavlja homeostazo tako v vseh energijskih centrih ali čakrah kot tudi v vsaki izmed  treh milijard celic v našem telesu. Starodavna modrost, da materija sledi energiji, ki na telo deluje preko češarike, so močan izziv zlasti znanstvenim raziskavam in kliničnim študijam o delovanje placebo in nocebo efekta.
Celo uradni zdravnik, kaj pa šele pacient ne poznata novejših spoznanj medicine. Zato mu pomagajo razne javne predstavitve npr. vsakoletni sejem Narava – zdravje na GR. Kako ‘dao yah’ – Festival celost nega zdravja predstavlja sam sebe? Pristne potrebe po zdravem in kakovostnem življenju odstirajo pradavne zaklade znanja o zdravju in bolezni ter ustvarjajo mostove med preteklostjo in sedanjostjo. Bližnji in Daljni vzhod nista več tako daleč, prav tako njuni zakladi znanja o zdravju. Homeopatija, homeopunktura, dietoterapija, akupunktura, tuina, joga, taiji, čigong, zeliščarska znanja in pripravki vsega sveta so med nami. Vse bolj dopolnjujejo in spreminjajo prevladujočo paradigmo zdravstvenih sistemov in nas izzivajo k poslušanju.
Poiščimo najboljše poti za svoje zdravje in si podajmo roke za zdrav jutri. 'Dao Yah' s sodelovanjem specializiranega in vrhunsko naravna nega programskega odbora odstira tančice skrivnosti s preverjenih in tradicionalno uspešnih vej za zdravljenje in je pomoč vsakomur med nami v obliki poglobljenih predavanj, predstavitev in  prodajne razstave.
Vsakoletni festival Dao Yah (2015, 2016, 2017,…) je nastal kot rezultat vizije in želje, da strokovni in laični javnosti predstavimo - na kakovosten in vsebinsko večplasten način - pogled na zdravje in zdravljenje tradicionalnih medicinskih sistemov: tradicionalne kitajske medicine, indijske tradicionalne medicine (ajurvede) in homeopatije. V  letu 2015 je dao yah želela predstaviti te medicinske sisteme splošno - iz katerih pogledov na  življenje in zdravje izhajajo, in kako razumejo nastanek bolezni. V l. 2016 je bil to povišan krvni tlak kot ena od najbolj razširjenih bolezni modernega sveta. V mesecu prebujajoče svetlobe, februarju, je potekal trodnevni Festival celostnega zdravja 2017: Življenjska obdobja ter telesno in duhovno zdravje. Maruša Hribar je govorila o dejavnikih imunosti, Omrzelova je predstav ljala troedinost prazvoka, ki nam pomaga regenerirati energije, izvajali so meditacijo za ženske, govorili o dobri drži za hrbtenico, predstavljali so homeopatsko in ajurvedsko medicino, itd. občutek troedinosti je bil značilen za različne kulture v praskupnosti.  
Največja razlika med tradicionalno kitajsko medicino ter zahodno medicino je, da je TKM ukoreninjena v kitajsko kulturo zavest, zahodna medicina pa je veja sodobne empirične znano sti. V današnji družbi, ki jo nadzoruje zahodnjaška znanstvena miselnost, je veliko dvomov glede učinkovitosti TKM. Vendar je to tisočletna veda, ki se vse od časa svojih prvih začetkov nadgrajuje in razvija ter ima prav zato načine zdravljenja, ki zdravijo vzrok bolezni, ne le njene posledice.
Ironični kitajski ljudski pregovor pravi: "Ljudje, ki se zdravijo pri zahodni medicini, točno vedo, zakaj umrejo, ljudje, ki pa se zdravijo pri tradicionalni kitajski medicini, dolgo živijo, a ne vedo, zakaj."
Zahodna medicina se osredotoča na zdravljenje simptomov, pri tem pa uporablja neposredne metode po principu: zdravi glavo, če boli glava; zdravi stopalo, če boli stopalo. Kitajska medicina poudarja dialektično analizo človeškega telesa kot celote, ki je razumljeno kot skupek medsebojno povezanih in soodvisnih sistemov. Zaradi svojega prirojenega holističnega pristopa ima TKM velik potencial pri zdravljenju kompleksnejših bolezni, kot so rak, AIDS in alzheimerjeva bolezen.
Zahodna medicina zagovarja načelo 'videti pomeni verjeti', medtem ko TKM sledi načelu jina in janga ter filozofiji naravne generacije ter vzajemnega podrejanja. TKM verjame v obstoj energetskih kanalov in akupunkturnih točk, čeprav niso vidni s prostim očesom. TKM se opira na teorijo jina in janga, teorijo petih elementov ter povezanost človeka in vesolja.
Organi človeškega telesa so razdeljeni na pet jang organov ter šest jin organov. Obravnava organov v TKM je na primer takšna: jetra nadzorujejo vse kite v telesu. Njihovo stanje se izkazuje v nohtih ter očeh. Na njihovo delovanje vpliva jeza. Človeško telo je prepleteno s kanali, po katerih se pretaka življenjska energija qi. Energije qi je več vrst: jasen qi, trden qi, qi hrane, qi meridianov, qi posamez nega organa. Dve poglavitni substanci sta kri in telesna tekočina. Kri uravnavajo organi zhang, telesno tekočino pa organi fu.
Bolezni se po razlagi TKM pojavijo zaradi naslednjih možnih razlogov: 1. šest patogenih faktorjev, 2. sedem čustev, 3. nepravilna prehrana, 4. neravnovesje med delom in počitkom, 5. epidemije, 6. neravnovesje med jin in jangom ter 7. neravnovesje med organi zhang in fu.
TKM pozna štiri osnovne diagnostične metode. Pri diagnozi si pomaga s sistemom vzorcev, identifikacijo stanja qi-ja, krvi in telesne tekočine. Diagnosticiranje je sestavljeno iz šestih stopenj.
To načelo lahko vidimo na primer pri diagnosticiranju vzroka glavobola. TKM pozna kar pet različnih vrst glavobolov, ki imajo različne izvore. Posledično je tudi zdravljenje drugačno.
Podlaga TKM je sistem meridijanov, tridimenzionalna struktura, ki predstavlja energijske kanale. Sistem meridijanov ter akupunkturnih točk je kot omrežje, ki povezuje notranje organe navznoter ter povezuje oddaljene dele od zunaj. Akutočke so na omrežju meridijanov.
Notranji organi človeškega telesa se delijo na več sistemov, ki so drugačni kot v zahodni medicini. Ti sistemi so: krožni sistem (srce, jetra, vranica); imunski sistem (vranica/želodec, pljuča in wei qi); dihalni sistem (pljuča in ledvice, pljuča in vranica); urinarni sistem (ledvice, mehur in malo črevo); reprodukcijski sistem (ledvice, jetra, srce).
TKM uporablja naslednje metode zdravljenja: akupunktura, moksibucija, masaža tui-na, zeliščna medicina, qigong terapija. TKM raziskuje že veliko znanstvenih inštitutov po vsem svetu. Ustanovljeni so bili posebej zato, da bi z metodami sodobne zahodnjaške znanosti dokazali učinke in delovanje TKM ter odkrili znanstveno ozadje njenih metod in dela. TKM je težje raziskovati z zahodnjaškimi pristopi, saj se pri svojem delu opira tudi na sile, nevidne fizičnemu svetu (kot je energija qi in sistem meridijanov), ki pa imajo še kako resničen učinek na fizično telo.
Tudi tradicionalna zahodna medicina je verjela v  nevidne sile, ki nas uravnavajo. Moderna  se je preusmerila na vidni svet. Med zdravniki zahodne medicine velja povečini mnenje, da so TKM, ajurveda ter podobni medicinski sistemi le podpora konvencionalnemu zahodnemu zdravljenju, nekateri pa na te tisočletne sisteme gledajo celo kot na šarlatanstvo in 'zdravilstvo'.
Nekaj stoletna zahodna znanost pri razlagah ter uvidu ne doseže globine in razsežnosti tradicionalnih medicinskih sistemov. V današnjem času obstaja tendenca, da bi se instituci jam, ki jih ideološko vodi zahodna znanost dodelilo ekskluzivni nadzor nad človekovim zdravjem. Ta težnja se na primer odraža pri prepovedi prodaje šentjanževke, te čarobne rastline, ali ekskluzivno dovoljenje opravljati homeopatijo izključno zdravnikom.
Vendar je naše zdravje del naše osebne izkušnje, naše osebne karme, naše osebne poti iskanja sebe. Zato je odkrivanje globin zdravja ter resničnega delovanja zdravja, ki ga zahodna medici na ne uvidi, naša pravica, in če čutimo, da našemu bitju bolj ustreza uteha tradicionalnih medicinskih sistemov, je to popolnoma pravilno.
Zakaj so ledvica zimski organ? V Sensa piše, da so za kitajsko medicino ledvica najpomemb nejši organ telesa, ker skladiščijo našo življenjsko energijo. So vrata življenja, saj dajejo energijo celi vrsti drugih sistemov v telesu: žlezam z notranjim izločanjem, ušesom, kostem, zobem, reproduktivnim organom. Hormonska neravnovesja, depresija, strah in anksioznost, težave z zobmi, kostmi, ščitnico, neplodnost, težave s sluhom so posledica energijskega deficita.

Ledvice so organ pomlajevanja, dobrega počutja in prenove, povezane so s plodnostjo in ustvarjalnostjo, zato je dober biopotencial ledvic izjemno pomemben za naše počutje in zdravje celotnega telesa ter tudi in predvsem za zanositev! Zlato pravilo je, da ledvice ne marajo sladkorja, mraza, ljubijo toploto in nujno potrebujejo  veliko tople vode.

Čez dan zato pijte veliko tople vode, po požirkih, med 17.00 in 19.00 uro pa si privoščite tudi napitek iz vode, limone in malce soli, ki bo direktno podkrepil biopotencial ledvic. Naj boljša zelenjava za krepitev ledvic in ledvičnega meridiana je: temnolistnata zelenjava z velikimi širokimi listi (špinača, blitva ...), pa beluši, zelena, črni fižol, čičerika, leča, kislo zelje in zelje, cvetača, brokoli, olive, kostanj, črni sezam, lan, bučna semena ... ne pozabite stročnic, semen in oreščkov predhodno namakati. Hrana in pijača naj bo kuhana, ne mrzla in ne presna.

6.2 Nekatere značilnosti homeopatije

Že od 19. stoletja dalje se razvija pri nas še ne v celoti priznana veja medicine homeopatija, ki pomeni zdravljenje podobnega s podobnim. Sama beseda izhaja iz grščine όμοιος  (hómoios – podo ben) in pathos (gr. πάθος – trpljenje, bolezen). Homeopatija je oblika zdravilstva, ki jo je utemeljil Samuel Hahnemann v 18. stoletju. Homeopatski zdravilci trdijo, da se bolnika lahko zdravi s pripravki, ki pri zdravem človeku izzovejo simptome podobne tistim ob bolezni. Po prepričanju homeopatov, zaporedno redčenje in mešanje odstrani strupeni učinek zdravila, pri čemer se dobre lastnosti učinkovine ohranijo v topljencu (vodi, sladkorju ali alkoholu). Končni izdelek je pogosto tako razredčen, da se snovi ni mogoče ločiti od čiste vode, sladkorja ali alkohola. Zdravilci homeopati izberejo način zdravljenja po pogovoru z bolnikom v katerem odkrije jo njegovo fizično in psihično stanje, ki sta pomembni za izbiro homeopatskega zdravila.

Homeopatija ima 200 letno tradicijo. V homeopatiji energetska zdravila vstopajo v energijsko strukturo človeka in »iščejo« energijske nepravilnosti, ki so v bistvu vzrok bolezni. Po homeo patskem principu »podobno se zdravi s podobnim », ta zdravila oponašajo travmo in tako telo spodbujajo, da jo spozna in »odlepi«. Homeopatija sloni na načelih, ki so jih zastopale že antične tradicije. Ta so zmernost, podobnost (pri Aristotelu analogia entis), povezanost, uravnoteženost (yin in yang na Kitajskem). Zato je dobro, če homeopat in pacient podobno mislita in komunicirata. Zanimivo je, da homeopatija tudi klasificira tipe osebnosti. Po homeopatskih značajih sem ena od variant fluoričnega značaja Tončka pa karboničnega. Ajurveda za vzpostavitev ravnovesja pri osebi uporablja tri osnovne tipe konstitucij: vata, pita, kapha. Soroden pristop uporablja homeopatija, ki jih je opisal ustanovitelj homeopatije Samuel Hahnemann: fosforični, fluorični in karbonični tip.

Dr. Maruša Hribar, ki je sodelovala na konferenci v Bengaliju l. 2013, poroča o njenih skle pih. Ustanovitelj fundacije Soukya, pobudnice konference, dr. Issac Mathai je predstavil svoj mednarodni holistični center, kjer se med drugim zdravijo številni znanstveniki, politiki in umetniki z vseh koncev sveta. Center ima tudi lastno pridelavo ekološke zelenjave. Za zdrav ljenje uporabljajo tradicionalno indijsko medicino ajurvedo, naturopatijo, homeopatijo in jogo, vse pa po potrebi dopolnjujejo s sodobno medicino. Razlika v holistični obravnavi od konvencionalne je, da se zdravnik poglobljeno posveti posamezni osebi z namenom,da v zdravljenje zajeme tudi čustvene in mentalne težave pacienta in njegove individualne potrebe in se ne osredotoča le na zdravljenje telesnih simptomov. Ta Holistični center je bil  ustanov ljen leta 1989. Lahko uspešno zdravi kompleksnejša in enostavnejša obolenja, telesne ali duševne stiske. Dr. Mathai je v Indiji ustanovil tudi prvo dobrodelno homeopatsko kliniko z namenom, da bo ta pristop k zdravljenju na voljo vsem slojem prebivalstva. Dobivam homeopatske preparate proti letargiji in za funkcioniranje organov 'nobles' – jetra, žolč, ledvica. 

Hribarjeva piše tudi o psihičnih težavah, ki so splet socialnih in kulturnih okoliščin ter biološ kih dejavnikov.  Zato izraze kot so psihična preobremenjenost in stres pogosto slišimo ne samo v strokovnih krogih, ki se ukvarjajo z zdravjem človeka, temveč tudi v laičnih krogih. Psihične težave  in stiske  so bile določeno obdobje potisnjene v ozadje, zdaj pa ne več.  

V Belgiji, na Nizozemskem, itd. lahko bolnik izbere kombiniran uradno medicinski in alternativni, denimo homeopatski način zdravljenja.

Homeopatija ni primerna oblika zdravljenja hujših poporodnih depresij, shizofrenije, bipolar ne motnje, suicidnosti ali psihoz. Učinkovita in primerna je preden nastopijo težave, ki jih obravnava psihiatrija, torej v fazi psihološkega zdravljenja. Tudi ne vseh dermatoloških težav.

Zanimivo je, da stališče, da je homeopatsko zdravljenje učinkovitejše od učinka placeba.  Homeopatske ideje so znanstveno nesprejemljive in so "diametralno nasprotje modernemu farmacevtskemu znanju".  Zato je  homeopatija označena kot lažna znanost in celo kot "place bo zdravljenje v najboljšem in mazaštvo v najslabšem". Uporaba homeopatije v svetu je različna in sicer od 2 % v Britaniji in ZDA v katerem koli letu, do 15 % v Indiji, kjer je homeopatija del indijske tradicionalne medicine. Na splošno velja, da so homeopatska zdravila varna z nekaterimi redkimi izjemami, kljub temu pa so homeopatom večkrat očitali, da so spravljali bolnike v nevarnost s tem, da so jim odsvetovali uporabo klasične medicine na primer cepljenja, zdravil proti malariji in antibiotikov. V številnih državah zakoni, ki uprav ljajo področje nadzora in testiranja običajnih zdravil ne veljajo za področje homeopatskih zdravil. Klienti se je poslužujejo najpogosteje tedaj, ko uradna medicina odpove. Homeopat pa je sposoben sodelovati z zdravnikom uradne medicine.

V l. 2017-18 Center za celostno zdravljenje ponovno organizira Šolo homeopatije za laike v Ljubljani. Predavanja in teme smo nekoliko osvežili in dopolnili. Šola ostaja zelo podobna predavanjem prejšnjih let. Njen namen je, da širimo informacije o homeopatiji med ljudi, ki bi jih utegnilo zanimati. Prvo predavanje bo 24.10. ob 19h v konferenčni dvorani G-design V l. 2017-18 Center za celostno zdravljenje ponovno organizira Šolo homeopatije za laike v Ljubljani. Predavanja in teme smo nekoliko osvežili in dopolnili. Šola ostaja zelo podobna predavanjem prejšnjih let. Njen namen je, da širimo informacije o homeopatiji med ljudi, ki bi jih utegnilo zanimati. Prvo predavanje bo 24.10. ob 19h v konferenčni dvorani G-design hotela na Tržaški cesti, podrobnejše informacije pa so objavljene na naši spletni strani: http://www.celostnozdravljenje.si/jost/sola-homeopatije/sola-homeopatije-201718-ljubljana.
Zadnje čase homeopatija, tako kot druge vrste alternativnega zdravljenja, doživlja svoj prepo rod. Zdravstvo je v krizi, postaja vse dražje, količina vloženih sredstev pa ni več v sorazmerju z uspehi, ki jih dosega. Hitro širjenje mnogih kroničnih in degenerativnih bolezni, neuspeš nost medicine pri zdravljenju in škoda, ki jo povzročajo uporabljene terapevtske metode, silijo bolnike v iskanje drugačnih načinov zdravljenja. Homeopatija je najbolj uveljavljena v Nem čiji, Avstriji, Švici, Franciji, Angliji in Nizozemski, kjer človek dobi homeopatsko zdravilo skorajda v vsaki lekarni. V Italiji, Belgiji in Španiji, kot tudi v ZDA in Južni Ameriki so ho meopatska zdravila dosegljiva v vseh večjih mestih, v Grčiji, Rusiji in Belorusiji samo ponekod. Na podlagi smernic EU bi tudi Slovenija lahko zagotovila preskrbo s homeopat skimi zdravili. V slovenskih lekarnah so homeopatska zdravila čedalje bolj dostopna.  

Homeopatsko zdravljenje je celostno zdravljenje z dolgo tradicijo. Zanimivo je, da se je zelo uspešno uveljavilo tudi v Indiji, ki ima najstarejši tradicionalni medicinski sistem na svetu – ajurvedo. Homeopatija je torej uvrščena ob bok priznanim tradicionalnim metodam, kamor tudi sodi. Njen pristop k zdravljenju je zelo aktualen, saj prinaša odgovore na številna sodob na vprašanja, kot je že omenjena polifarmacija, rešuje pa tudi vprašanje okoljskih posledic, ki jih povzročajo odvržena zdravila. Namen Maruše Hribar je homeopatijo predstaviti na prijazen in razumljiv način.
Homeopatsko zdravljenje je lahko delno nadomestilo ali dopolnilo simptomatskega zdravlje nja. Tovrstno zdravljenje je učinkovito pri akutnih in kroničnih težavah, tako pri otrocih kot odraslih. Še posebej velja za zdravljenje ponavljajočih se bolezni zgornjega in spodnjega dela dihal, pri vnetju ušes, alergijah, kolikah, prehladu, kroničnega kašlja in drugih bolezni. 

Tarčni organi, ki reagirajo na alergen, so lahko dihala, prebavila ali koža. Pri različnih osebah so različni in se lahko spreminjajo tudi pri isti osebi. Dojenček ima največkrat alergijske reakcije na prebavilih, ko pride v stik z neprilagojeno prehrano npr. humanizirano kravje mleko. Že po nekaj mesecih, nastopijo lahko znaki alergijske reakcije na koži, v obliki atopijskega dermatitisa, ko se koža lušči, je pordela in močno srbi. Že v prvem letu življenja se pogosto pojavijo znaki piskanja v prsih in suhega, dražečega kašlja. Govorimo o obstruktiv nem bronhitisu, ki je lahko posledica okužbe z respiratornim sincicijskim virusom ali pa učinka nekega alergena na dihala, npr. cvetnega prahu trav, plevela, dreves, pršice ali dlake mačke. Omenjeni alergeni so najbolj pogosti sprožitelji alergije na dihalih in. Prištevamo jih med močne alergene, ker sprožijo lahko hudo reakcijo, tudi če so koncentracije v zraku nizke.
 
Na različne alergene reagirajo osebe, ki so atopiki zaradi atopijske konstitucije. Imajo  genet sko nagnjenje za alergijske reakcije in če pridejo v stik z alergeni, se ta razvije, a ne vedno v enaki obliki in stopnji. 

Alergije se razvijejo zaradi pogostega stika z antigenom (telesu tujo snovjo). Načelno je lahko alergen karkoli – beljakovine in druge spojine v hrani, naravne snovi v zraku (pelodi, dlake, izločki živali, vlakna …), umetne snovi (pesticidi, težke kovine, amalgam, različne kemikalije …), izločki mikroorganizmov.

Alergija pomeni pretiran, nenormalen odziv telesa na neko snov, s katero se telo pogosto sreča v nenormalnih razmerah imunskega sistema. Alergije so običajno sekundarnega nastanka, kar pomeni, da se imunski sitem začne odzivati alergično, kadar je telo preveč obremenjeno, polno odpadnih snovi, izločevalni organi ne uspevajo vsega izločati … V klasični imunologijo ločimo 4 tipe alergijskih reakcij in najbolj znana je alergija tipa I (atopija/anafilaksija), pri kateri nastajajo protitelesa razreda IgE in jih na krvnih testiranjih lahko odkrijejo. Zdravimo jih tudi s posebnimi homeopatskimi izdelki, z bioresonanco, itd. 

Prehladi (2010) so enostavni, dokler jih ne zapletemo, ko zaradi nevednosti ali iz želje po hit rem olajšanju začnemo prehlade „zdraviti“ z antibiotiki ali s sredstvi za zaviranje prehlada, kašlja, vročine. Tedaj se lahko razmere hitro zakomplicirajo in prerastejo v angino, pljučnico, bron hiolitisom, vnetjem ušes, težave z glivicami, težave s prebavo, … Ali vemo, da imamo v 80 % primerov pri prehladih opravka z virusi? To pomeni, da so antibiotiki v takšnih primerih neučinkoviti oz. le po nepotrebnem zdesetkajo našo koristno črevesno floro in tako znižali našo odpornost. Najboljši orodji za premagovanje virusov so vročina in naravna protivirusna sredstva. Prve nas je neupravičeno strah in jo zaviramo.  Danes je postalo „normalno“ prebo leti 5–6 prehladov na leto. A to ni potrebno. Prav zdaj se odločate, ali boste vložili nekaj denarja in svojega časa v življenje brez prehladov. Spoznajte preverjene naravne rešitve za dvig odpornosti, obvladovanje težav s sinusi, z nosom, grlom in s spodnjimi dihali. To so zdrava prehrana, gibanje,… M. Hribar stalno publicira homeopatske pripomočke za zdravlje nje prehladov in gripe. 

Vsaka kura antibiotikov povečuje možnost, da bomo na to vrsto antibiotikov postali odporni in da naslednjič, ko ga bomo zaužili le ta ne bo več imel učinka. Svetovna zdravstvena organizacija (WHO) svetuje izvedbo programov za zmanjšanje uporabe antibiotikov. Odpor nost antibiotikov proti bakterijam, virusom in parazitom je eden izmed najbolj problematičnih stranskih učinkov prepogostega jemanja le teh. Tudi v ugledni reviji Jama (1997) preberemo, da se stroka strinja, da je predpisovanje antibiotikov prekomerno. Se je to v 20ih letih spremenilo?

Zelo je primerna za lajšanje težav med nosečnostjo in dojenjem ali za zdravljenje novorojenčkovih težav. Vendar samo zdravnik, ki je odgovoren za pacientovo zdravje, lahko odloči, kakšen način zdravljenja je za pacienta najbolj primeren. V primeru gnojne angine je vredno poskusi ti s homeopatskimi zdravili, medtem, ko bi to bilo skrajnje neodgovorno v primeru vnetja slepiča ali pnevmotorksa, kar je primerno za kirurške posege. Nekateri težko prav delamo. Imamo precej energijskih blokad. Tkiva niso več tako prožna kot so bila v mladosti in se rada trgajo. Od tod nastajajo vnetja s tisoč obrazi. Na levi nogi sem imel vnetje Ahilove tetive, na desni pa natrganine v mečih, vnetje zoba, trna v peti, grla,... 

V opisu Centra za celostno zdravljenje v Šiški je homeopatsko zdravljenje, ki predpostavlja celostno prepletenost telesa, duše in duha. Med poglobljenim pogovorom zdravnikov z bolni ki se o težavah bolnikov pogosto pokažejo psihični vzroki, zaradi katerih je nekdo zbolel telesno. Pogosto je tudi težko določiti, kaj je primarni vzrok in kaj njegova posledica, saj večperspektivno mišljen je presega kavzalnega. Homeopatska zdravila poleg delovanja na telesni ravni močno in globoko delujejo tudi na psihični in duhovni ravni. Tako v proces zdravljenja zaobjamejo celoten organizem.

V Sloveniji deluje Slovensko homeopatsko društvo, ki izvaja homeopatsko izobraževanje po standardih Evropskega odbora za homeopatijo (ECH ) in je namenjeno zdravnikom, farma cevtom, veterinarjem ter zobozdravnikom. Zalagajo se, da bi bila homeopatija izbirni predmet na medicinski fakulteti in da bi se z njo ukvarjali samo tisti zdravniki, ki so končali speciali zacijo. Ta traja 3 leta in zajema kako teoretični tako tudi praktični pouk. Trenutno naša zakonodaja ne ureja tega področja in se s homeopatijo lahko ukvarjajo različni zdravilci, brez posebnih zahtev in pogojev. Zdravilci homeopati so registrirani na Gospodarski zbornici, delu jejo kot s.p.-i z omejitvijo, da jim zakon dovoljuje svetovanje in predpisovanje zdravil, ne pa tudi njihovo prodajo. Še več, v kolikor gre za zdravnika-homeopata, se ta mora odreči svoji zdravniški licenci. Prav zaradi tega se Slovensko društvo homeopatov, ki združuje 20 zdravni kov, zalaga za drugačno obravnavo homeopatije - za določanje pravil in licenc, s katerimi bi dvignili nivo tovrstnega zdravljenja pri nas. Boljša je preventiva kot kurativa - zdravljenje.

Slovensko društvo homeopatov vztraja pri tem, da homeopatsko zdravljenje vodijo le zdrav niki, ki imajo dovolj medicinskega znanja, da bi lahko presodili kdaj in kako uporabiti homeopatska zdravila. Zdravnik homeopat obvlada fizikalni pregled, poslužuje se objektivnih preiskav (rentgen in laboratorij), kar mu pomaga do celovite slike o bolnikovemu stanju in se na podlagi tega odloča za najbolj ustrezen način zdravljenja. V tujini lahko bolnik izbere  sodelovanje med svojim osebnim zdravnikom in zdravnikom homeopatom, saj bolnik lahko jemlje zdravila, ki mu jih predpišeta osebni zdravnik homeopat za čim hitrejše okrevanje. 

Za uradno medicino so za vsako vnetje krivi virusi, bakterije ali drugi mikroorganizmi. Za  homeopate  je za vnetje krivo notranje okolje. Eden od večjih dejavnikov notranjega okolja pa je imunski sistem, ki ni samostojna enota v telesu. Delovanje imunskega sistema je odvisno od duševnega stanja, spočitosti, delovanja drugih sistemov v organizmu (vegetativno živčev je) ... 

Konec svojih 60. let sem mislil, da bom vse svoje probleme telesa rešil s fitnesom. Zdaj vem, da rabim že fizioterapijo. Gre pa tudi za nevropsihologijo. Te razlage še niso prav pogoste.    Metafizično vnetni procesi so najprej fiziološki. Zato ni nenavadno, da nekateri senzitivci (Jungovi sensivers) zgodaj zbolijo in nekateri tudi umrejo. Občutijo bolj kot drugi greh in krivdo. Smisel življenja je povezan z (ne)zdravim načinom življenja. Kierkegaard je takšen primer, ki se je mnogih odnosov zavedal, zanamce nanje pisno opozoril, sam pa je zgodaj umrl.    

Cilj homeopatskega zdravljenja je vzpostaviti psihofizično ravnotežje. Potem bo tudi imunski sistem dovolj krepak. S protimikrobnimi zdravili ne bomo pozdravili ponavljajočih se vnetij, saj ne delujejo proti odpornosti.
Po zaužitju homeopatskega zdravila se v telesu sproži proces homeostaze (ustvarjanje ravno težja), ki se nemalokrat začne s t. i. prvim poslabšanjem. Pri tem se simptomi, ki jih bolnik že ima, lahko najprej celo poslabšajo, temu pa sledi izboljšanje. Če bi bil to le učinek placeba, se ne bi stanje nikdar najprej poslabšalo, ampak nasprotno, izboljšalo. 
Kljub razviti medicinski praksi, ljudje vedno bolj ugotavljajo, da z zdravniško oskrbo niso zadovoljni. Po eni strani gre za mnogokrat vsiljeno pasivno in podrejeno vlogo bolnika v zdravstvenemu sistemu, na drugi strani pa za nedotakljivo avtoriteto zdravnika, ki pa graja in si obenem vzgaja prav takšnega bolnika. Slaba in nezadostna komunikacije na relaciji bolnik-zdravnik to stanje utrjuje in je vzrok nezadovoljstva z obe strani: bolnik zavrača, zavestno ali podzavestno, svojo pasivno vlogo in včasih sabotira proces zdravljenja, zdravnik pa ugotavlja, da zdravljenje ne daje pravih in pričakovanih rezultatov, ter da nekoristno »zapravlja čas in denar«. Vendar sta prav zanemarjena preventiva in neprimerna informiranost najbolj kriva za vse slabšo zdravstveno stanje ljudi, ki zlahka postajajo žrtve zavajajočih reklam in samook licanih zdravilcev. 
Bolniki so na začetku nemalokrat zmerni skeptiki in zato ne bi reagirali na učinek placeba. Baje imamo v možganih center za placebo, ki je pri nekaterih boluj,pri drugih pa manj razvit. Primerljiv je z našo (avto)sugestibilnostjo. Prvo poslabšanje jih preseneti in pozneje, ko se na svoji koži prepričajo o pozitivnih spremembah zdravstvenega stanja, začnejo homeopatiji zaupati. Glede na to, da homeopatska zdravila lahko zdravijo dojenčke, živali in celo rastline, nedvomno dokazujejo, da so daleč od placeba. Tudi dejstvo, da se je homeopatija uveljavila v 19. stoletju z uspešnim zdravljenjem infekcijskih bolezni, kot so kolera, tifus, rumena mrzlica, griža, davica, oslovski kašelj itn., negira hipotezo o učinku placeba. V Indiji, kjer država podpira homeopatijo, zdravi jo homeopatsko tudi zelo resne bolezni, kot je malarija. Zanjo so izjemni zdravniki homeopati preteklosti, kot je bil ameriški zdravnik dr. James Tyler Kent, govorili, da je z dobrim homeopatskim zdravljenjem praktično stoodstotno ozdravljiva. Homeopatija ima za vsak letni čas pripomočke, s katerimi ujamemo ravnotežje in z njimi zdravje.
Potrebno je poudariti, da homeopatija ni primerna oblika zdravljenja hujših poporodnih depre sij, shizofrenije, bipolarne motnje, suicidnosti ali psihoz. Učinkovita in primerna je preden nastopijo težave, ki jih obravnava psihiatrija, torej v fazi psihološkega zdravljenja. Hhomeopa tijo  je treba presojati z vidika tradicionalne medicine. Obe sta omejeni v svojem dometu, vendar pa obe skupaj dosežeta več kot le ena izmed njih.
Za moj primer 'nemirnega želodca' z domnevno preveč kisline zaradi kroničnega stresa (vedno se mi je rado spahovalo) mi je Maruša v aprilu 2017 dala kompleksno podporo substanc Nux vomica, argentum nitricum in asa foetida.  Zdravi lahko tudi Ahilovo tetivo s traumel kroglicami. 

7. Ali se z medikalizacijo sprevrača naše zdravje v iluzijo?

Kdaj lahko govorimo o našem zdravju kot realnem stanju in kdaj o iluzoričnem. Znano j3e, da se lahko dobro počutimo, kadar nismo zdravi in slabo, kadar smo že v distresu. 

Če definiramo medikalizacijo kot medijsko propagando  farmacevtske industrije, ki tako širi pomen zdravja v smislu salutokratske ideologije, potem je to tisto, kar vodi v iluzijo. Vemo, da samo izumljanje novih zdravil za nove bolezni ni dovolj, ker je to lovljenje Minervine sove.  Medikalizacija je sestavina salutokratske ideologije zdravja za vsako ceno. Od tu naprej je medicina prestopila zidove ustanove, v katere se je zaprla, in razširila področje, ki ga je zamejila. Ne gre več le za medi cino, ki zdravi bolno telo, temveč gre tudi za medicino, ki zdravi socialni prostor z medikalizacijo družbenih odnosov. 

Medikalizacija je proces, ki nemedicinske aspekte življenja začnemo gledati z medicinskimi očmi kot motnjo. Grobelnik (2006) kar najbolj kompleksno opredeli medikalizacijo kot 1. nenehno spreminjanje razmerja zdravja in bolezni, 2. povečanje  medijske pozornosti zdravju in bolezni, 3. nov odnos med zdravniki in bolniki, 4. kapitalistični interes farmacevtskih podje tij. Zaradi medikalizacije se zdravje v različnih pomenih pojavlja kot izmikajoče obvladova nje s prevladovanjem neformalnega, prekarnega (začasnega, nenatančnega, hitro spremen ljivega) znanja o zdravju. 

M. Ule (2003, 2012) ugotavlja, da je v zadnjih 20ih letih diskurz o boleznih je prešel v diskurz o zdravju. Ta obrat podpira tudi medicinska politika. Premalo se zavedamo, kako ta ideolo gija deluje. Ideologija zdravja posplošuje pričakovanja, vrednote in norme vladajoče družbe ne elite na vso družbo. Ljudem nalaga nova in nova bremena, skoraj neuresničljive naloge, npr. skrb za zdravje, za dober zgled, za ohranja nje življenjske energije, optimizem, mladost no telo kljub temu, da jih stiskajo druge, bolj usodne življenjske in socialne okoliščine. Zato postanejo stiske bolnikov še težje in se jih še manj upajo izreči pred zdravniki, terapevti in drugimi svetovalci. Tako  še bolj izgubljajo v tekmi za uspeh v življenju. S tem ko je postal bolnik  navidezni subjekt svojega zdravja, še ni prenehal biti manipulativni in manipuliran objekt.  

Ta ideologija funkcionira kot nadomestna religija. Bolniki se počutijo krive zaradi njihovih bolezni tudi tedaj, ko za to ni razloga, ali se  deklarirajo za bolj zdrave, kakor dejansko so. Po drugi strani pa se zdravi oklepajo svojih predstav o doseganju in varovanju zdravja kot malika, ki ga ne smejo zapustiti, paradoksalno, tudi za ceno izgube svojega zdravja.

Z ideologijo zdravja, ki jo imenujemo tudi salutokratizem (salutocracy), je zdravje postalo absolutna vrednota. Pri uradni medicini je treba verjeti v postopke – procedure bolj kot v last ne občutke. Vendar pa so tudi v alternativni medicini diagnoze prekratke, prognoze pa negoto ve. Gotovo je le to, da vsako pretiravanje prej ko slej vodi v bolezen. Zato ni nenavadno, da zaradi absolutizacije zdravja, zbolimo. Nekateri so obsedeni s tekom, drugi s fitnesom, tretji z zdravo prehrano. Telo pa, ki od določene točke dalje ne prenese distresov, zboli. Zato sam šport ni protiutež službenim ali družinskim pritiskom. Rižnerjeva (2017) pojasnjuje iz distresa tudi fenomen želodčne kisline, ki vodi do gastritisa kot vnetja sluznice. Čim več imamo adre nalina, tem manj je želodčne kisline. Hrana se vrača kot kisla v požiralnik. Tam sluznica ni zavarovana in utrpi poškodbe. Morda je moj vsakdanji prisilni kašelj (5 do 10 krat) indikator za ta pojav.   Za kašelj Hayeva pravi, naj se prepričan, da sem ljubljen in uslišan. Strah me je operacije kil v dimljah. Prvo sem dal operirati že pred 20 leti.  

Moj vsakoletni kompleksni problem je kašelj, ker ne vem, kaj je sad prehlada in kaj refluksa. Kašelj je refleksno dejanje in je obrambni dihalni mehanizem, ki poskuša očistiti dihalna pota sluzi, izmečka, tujka ali drugih dražljajev ali zapor. Lahko je produktiven, kadar izloči sluz ali izmeček, in neproduktiven ali suh, kadar ga ne. Receptorji za kašelj odreagirajo na kemične ali mehanske spodbude. Največ jih je v velikih dihalnih poteh, niso pa prisotni dlje od respira tornih bronhiolov. Če kašelj traja dlje kot osem tednov, le obiščite zdravnika. Rentgen pljuč bo izključil ali potrdil resnost kašlja. No, če se pojavijo znaki, ki jih do zdaj niste opazili še nikoli, na primer izkašljevanje krvi, pojdite takoj k zdravniku.
Kako zdraviti razne vrste kašlja? Suhi kašelj in težko dihanje
Veliko kašljate ponoči in zjutraj. Vzroki: Bronhospazem (začasna zožitev sapnic) povzroča suh kašelj, ki je ponoči navadno hujši. Značilen je za astmo, a je lahko posledica okužbe ali alergične reakcije.
Zdravljenje: Morda vam bo zdravnik s testi postavil diagnozo – astma. Na začetku se zdravimo z inhalatorji, ki odprejo dihalne poti in olajšajo dihanje. Če so napadi hudi, vam bo zdravnik predpisal steroide, ki lajšajo kašelj in dihanje.
Suhi kašelj, ki je slišati kot lajež
Kašelj lahko spremlja težko dihanje, a ni sluzi. Pojavlja se ponoči, občasno tudi čez dan.
Vzrok: Takšen kašelj se največkrat pojavi po prehladu, gripi ali dihalnem vnetju.
Zdravljenje: V večini primerov bo kašelj izginil, največ po dveh tednih. Lahko vam pomagajo tablete za lizanje – izberite tiste z močnim okusom. Simptome lahko zmanjšate tudi z inhalira njem, tako da v vročo vodo kapnete nekaj kapljic mentola.
Kadar kašelj traja več kot tri tedne, je to kronični kašelj. Pri kroničnem kašlju moramo ugoto viti, kaj ga povzroča. 1. Najpogostejši vzroki za kronični kašelj so t. i. 'post nazal drip sindrom' (PND – zaradi alergij ali kroničnih okužb izločki iz nosu prihajajo v žrelo, tam pa povzročajo vnetje in sprožijo refleks kašlja), astma in gastroezofagealna refluksna bolezen.
2.	Moj kašelj ne izhaja iz kajenja. Še posebej pozorni moramo biti na nov kašelj ali spremembo kašlja, saj lahko to pomeni nastanek pljučnega raka. 3. Kronični kašelj povzročajo tudi zapletene okužbe (npr. tuberkuloza), 4. nekatera zdravila za zdravljenje povišanega krvnega tlaka, bolezni ledvic in srčnega popuščanja. Pomagajo lahko le zdravila, ki nam jih predpiše zdravnik ali homeopat, 5. pljučnica.  
Zdravje kot ideologija (o fizični vitalnosti, zdravju in lepoti kot družbenem imperativu pome ni: »'moraš'' živeti v vseh pogledih zdravo, sicer si stigmatiziran. Načelo, da imajo ljudje pravico biti bolni in prejemati ustrezno zdravljenje, razumemo tako, da imajo dolžnost biti zdravi.« (Pierret, 1995, str. 181) Če pa bi bili popolnoma zdravi, ne bi rabili dopolnil k prehra ni. Znotraj te ideologije je jasno, zakaj hkrati moramo in ne smemo biti zdravi, kot je to definiral  Trstenjak (1989).

Zdravje je postalo po eni strani cilj po sebi, po drugi strani pa je tudi instrumentalizirano, saj posamičnik vanj investira denar in prosti čas. Obenem je sredstvo, ki je potrebno za dosega nje drugih življenjskih ciljev. Zdravje je tista človeška pogojenost, brez katere drugi cilji niso dostopni ali pa so v zelo omejenem smislu. Urjenje teles, ohranjanje fizične kondicije, odpo ved kajenju, pijači itd. so bistvene navade za ohranjanje dobrega zdravja in normalnega živ ljenja. So pa tudi znak discipliniranja in samonadzora nad telesom in življenjskimi navadami posamičnika. To dvoje pa se v modernih družbah zelo ceni. 

V očeh medijev so debeluhi bolni in vitki ljudje zdravi, vitalni, privlačni in uspešni. Debelost je posledica nerednega in pretiranega prehranjevanja z nezdravo, mrtvo hrano, ki ga spremlja.  premalo gibanja, medtem ko je vitkost plod zdrave vegetarijanske hrane. Ni nenavadno, da sta se razširili dve motnji hranjenja bolezni, kot sta anoreksija in bulimija. Formalno je znano, da naj bi jedli malo in počasi, večina pa neformalno preizkuša preobilno in hitro hrano t. im. fast food. 

Telo ni le simbolno polje za reprodukcijo vladajočih vrednot in pojmovanj, temveč je tudi mesto odpora in mesto transformacije tega sistema pomenov. Zato odstranjujemo odvečne kilograme, zategujemo pasove, krepimo telesno odpornost in povečujemo svojo vzdržljivost. Vera v zdravje terja samodisciplino in samonadzor.  

Še nedavno smo iskali zdravilo za diagnosticirano bolezen, danes iščemo domnevno bolezen za določeno, iznajdeno zdravilo ali dodatek. Farmacevti razglasijo za rizične za določeno bole zen, ki statistično narašča npr. rak na debelem črevesju. Dovoljena količina  škodljivega holes terola je po novih EU standardih manjša kot je bila. Zdravila za zniževanje vrednosti holesterola so se včasih predpisovala samo majhnim skupinam srčnih bolnikov, danes jih je mogoče predpisati tako rekoč vsakemu nad 50 let. 

Antidepresive so nekoč predpisovali samo za hudo obliko depresije, danes pa prištevamo k njej tudi blažje anksiozne motnje. Nekdaj so imela določena kemijska zdravila statistično in kvalitativno opisane negativne stranske učinke. Šele sčasoma dobimo kompleksnejše vpogle de v učinke zdravil farmacevtske industrije. Propaganda upošteva le raziskave s priča kovanimi pozitivnimi rezultati. Tako učenci v ZDA in drugih državah množično uživajo zdra vilo ritalin, ki pomaga pri poslušnosti, koncentraciji posredno k večjemu učnemu uspehu učencev. Vendar pa ima tudi stranske učinke, zaradi katerih lahko učenec izjemoma tudi umre.     

Mnenja strokovnjakov o pomenu dodatkov (food supplements) so deljena. Na splošno velja, da tako zdravil kot tudi dodatkov k hrani  ne smemo jemati neomejeno in vse po vrsti, ker se njihovi učinki izključujejo. Holford (2009) priporoča, da se o jemanju dodatkov posvetujemo s  strokovnjakom ali prodajalcem. Campbell (2012) je prepričan, da so nevarni in da bodo sčasoma spoznani za škodljive. Sprejemljivi so le kot hrana in ne kot dodatki. Če to drži, potem  trgovin dodatkov kot je v MaxImumshop v Ljubljani sčasoma ne bo več. Ker pa so 'dodatki' paradni konj farmacevtike, se pri nas in po svetu odpirajo še nove trgovine zanje. Psevdoreligija kapitala o vsemogočnosti (omnipotentnosti) inovativnih posamičnikov je vabljiva, čeprav je jasno, da se pred vsemi boleznimi in staranju ni mogoče preventivno obvarovati. V imenu človeka deluje tudi proti človeku. 

Cene zdravil so previsoke, ker jih njihovi farmacevtski proizvajalci monopolno patentirajo. Škoda je, da farmacevtska industrija ni pod kontrolo civilne družbe. Danes kroži o zdravju toliko polresnic, da premalo vemo, katere so koristne in katere so škodljive. Bolnik se hitro znajde v navzkrižju nasprotujočih formalnih in neformalnih, uradnih in neuradnih mnenj.

Odrasli se neformalno učimo z refleksijo danega stanja kot posledice slabih navad. Ujeti smo v iskanje bližnjic. Veliko  lažje je vzeti tableto kot pa nehati kaditi, zmanjševati telesno težo z dietami, kot pa se ukvarjati s športom, se zdravo prehranjevati ... To ne velja le za bolnike, ampak tudi za zdravnike, ki jim je zaradi preobremenjenosti najlažje napisati recept. 

Vse več je ljudi, ki so zaskrbljeni in obremenjeni s preveliko količino zdravil, ki se jim ponuja. Če je stroka finančno motivirana, je vse manj sposobna zdraviti bolezni in reševati zdravstvene težave. Posledice komercializacije, privatizacije in instrumentalizacije medicine za potrebe ustvarjanja dobička so širjenje indikacij za zdravila, širjenje meja bolezni in izumljanje novih bolezni. Ni slabo, če vemo, na kaj je treba paziti, vendar pa nas samo strah ne obvaruje pred napakami. 

Obstajajo različne teorije prehrane (npr. sredozemska, vegetarijanska, teorija krvnih skupin) in dietni programi. Po številnih debatah o tem, katera dieta (npr. Montignacova ali ločevalna) je za posamičnika s preveliko telesno težo primerna, so strokovnjaki ugotovili, da diete same niso dovolj in da ne delujejo. Nekateri še vedno skušajo shujšati s pomočjo določene vrste diete. Prav tako je iluzija, da lahko živalsko hrano kar tako nadomestimo z rastlinsko. Slednja mora biti kakovostna, da hkrati zasiti in zadošča potrebam telesa. Vsak zase naj bi vedel, kaj mu ustreza glede na krvno skupino, prehranjevalno kulturo okolja, navade prednikov, vendar pa nas globalna ponudba 'zdravih izdelkov' glede na lokalne navade lahko zmede in zavede.  ad prednikov. Morda so komu še najbližje rituali nekaterih plemen Indijancev z zdravljenjem na šamanistični način. 

Med kratkoročnimi prednostmi specifične hrane in dodatkov in dolgoročnimi izgubami nefor malno še ne razlikujemo dovolj dobro, ker se običajno šele sčasoma se pokažejo negativne strani kratkoročnih pridobitev. Praviloma se dogaja, da negativne učinke, ki jih nismo predvi deli, izkusimo šele tedaj, ko se pojavijo bolezni. Potem si izpostavljamo nove dejavnike, ki naj bi jih tedaj upoštevali. V tem vidim retrogradni avtobiografski učinek neformalnega pridobivanja znanja.  
     
Ena izmed iluzij je, da so dobri za nas le benigni mikroorganizmi. Bakterije so naše zaveznice in sovražnice. Med njimi je premična meja. Reakcija nanje je bila purizem, sterilizacija bolniš nic in stanovanj z raznimi dezinfekcijskimi sredstvi. To je nevarno zaradi razvoja najbolj odpornih bakterij. To je tudi iluzija o trdnih mejah med formalnim in neformalnim znanjem o zdravju.

Desetletja so polemizirali med seboj zastopniki in nasprotniki uživanja antibiotikov. Bakterije v telesu smo ubijali z antibiotiki, tiste na koži z antibiotičnimi kremami in pršili, na vse, kar miga v stanovanjih, pa smo se spravljali z dezinfekcijskimi sredstvi. Danes pa vemo, da je vojno proti bakterijam izgubil človek. Ob morebitnem izbruhu bakterijske epidemije smo v večji nevarnosti kot pred odkritjem antibiotikov. Morda je še najbolje ohranjati ravnotežje med dobrimi in slabimi bakterijami. 
Oddelek za promocijo zdravja (Ulica talcev 9, Maribor) izhaja iz predpostavke, da je sodobni človek je iskalec zdravja. Živimo v postmoderni družbi, kjer ljudje posvečajo več pozornosti zdravju in zdravemu načinu življenja. Skrb za zdravje in strah pred boleznijo ni zgolj osebni interes sodobnega človeka, temveč prerašča v družbeno normo. Zdravstvena vzgoja je pomemben element promocije zdravja. Promocija zdravja je proces dejavnosti, ki omogočajo posamezniku ali skupini, da povečujejo nadzor nad lastnim zdravjem, ga ohranjajo in izboljšujejo. 
Zdravje je ena od osnovnih potreb in za večino ljudi najvišja vrednota v življenju. Vzrok za številna nenalezljiva kronična obolenja je pogosto v nezdravem življenjskem slogu. Dejavniki nezdravega življenjskega sloga so: nezdrav način prehranjevanja, telesna nedejavnost, kajenje, droge, prekomerno pitje alkoholnih pijač, druge zasvojenosti in stresni način življenja. 
7.1 Salutokratska farmacevtska ideologija zdravja  

Medikalizacija je tako kot komodifikacija in komercializacija metoda salutokratske ideolo gije. Vse je plačljivo, ker je vse blago v blagovno-denarnih razmerjih. Svetovna farmacevtska industrija se v zadnjih letih pospešeno koncentrira in konsolidira. Značilni so procesi oligopoli zacije svetovne farmacevtske industrije. Intenzivni globalizacijski procesi, povečevanje konkurenčnosti poslovanja, spremembe med konkurenti in bitka za globalne trge in kupce postavljajo pred poslovodstva farmacevtskih družb nove izzive, ki zahtevajo kakovosten management.

Ocenjujemo lahko, da se bodo strateška povezovanja v svetovni farmacevtski industriji še nadaljevala. Znanja sodobnega, naprednega managementa, ki mora poudariti predvsem marketinško, torej tržno in strateško komponento poslovanja, so po naši oceni ključna za zagotavljanje trajne rasti, razvoja in poslovne konkurenčnosti posamezne farmacevtske družbe.

Kesič (2007) ocenjuje, da nastajanje svetovnih poslovnih sistemov potrjuje ugotovitve o napredovanju ekonomije sodelovanja in sinergij (economy of scope and synergy) v primerjavi z zmanjševanjem pomena ekonomije obsega (economy of scale) in tudi drugačnega pozicioni ranja konkurence. Globalni tržni prostor postaja vedno bolj prepleten in soodvisen, kar daje pojmu konkurenca drugačen pomen. Z naraščajočo vlogo ekonomije sodelovanja in sinergij se hkrati krepi tudi tržna koncentracija podjetij. Podjetja so se začela povezovati in sodelovati med seboj s skupnim ciljem premagovati druge konkurente. Ocenjujemo, da se podjetja med seboj povezujejo z namenom iskati in izkoriščati skupne sinergije, ki bi jim omogočale povečano skupno konkurenčnost poslovanja. Danes tuje neposredne naložbe, kamor po definiciji sodijo tudi akvizicije, postajajo eden od načinov za pridobivanje pomembnih konkurenčnih prednosti (Svetličič, 1996, 229)  

Farmacevtska industrija nam pri tem skuša pomagati, ki pa ima poleg dobrih strani tudi slabe, na kar leti vrsta kritik. Motiv za to je, da je to ena izmed najbolj profitabilnih privatnih podje tij na svetu. Gajski ugotavlja generator tega cilja v kulturno-civilizacijskem vzorcu našega vedenja (behaviour). Po eni strani egocentrični bogataši za svoje zdravljenje, redke operacije  ali evtanazijo plačujejo enormne vsote denarja, po drugi strani pa so zdravstvene storitve, zdravila, poživila in dopolnila za potencialne in aktualne bolnike postala blago, zato si iluzo rično predstavljamo, da z njimi kupujemo tudi zdravje kot tako. Obenem pa kupujemo tudi predrage proizvode, ki na naše telo nimajo zdravega učinka in so celo toksično škodljivi. 
 
Gajski (2011) je kot kritična zdravnica prepričana, da farmacija poveličuje dobre strani zdra vil in minimizira ali celo zanemarja slabe. Zato ne vemo,  kakšna je dejanska učinkovitost zdravil in cepiv. Seznam manipulacij pri kliničnih poskusih je dolg. Začne se z izbiro vzorca, na katerem se zdravilo preizkuša. Za eksperiment se namenoma izberejo tisti, pri katerih je zdravilo učinkovitejše in varnejše.  Ena izmed največjih manipulacij javnosti pa se dogaja s popularizacijo neobjektivnih rezultatov raziskav. 

Farmacevtska industrija je družbeno imanentna, inkapsulirana »mikrofizika oblasti« (Fou cault). Danes namreč diplomant medicine ne more narediti kariere kliničnega profesorja brez sodelovanja s farmacevtsko industrijo, ker od države ne dobi denar ja za raziskave. Tudi izobraževanje in strokovno izpopolnjevanje zdravnikov skoraj v celoti sponzorira farmacevt ska industrija. Poleg tega ima velik vpliv na zdravstveno politiko na zakonodajni, izvršni in sodni ravni. 

Farmacevtska industrija služi tudi militarističnim namenom. Raziskovalna agencija DARPA in njena obveščevalna sestra IARPA financirata številne raziskovalne programe za izboljšavo kognitivnih in telesnih sposobnosti ameriških vojakov in vohunov. Obe agenciji tesno sodelu jeta s farmacevtsko industrijo, medicinskimi in drugimi strokovnjaki. Zlasti po 11. septembru je bil opazen izrazit skok pri uporabi biologije za vojskovanje in tovrstni projekti so se tako razmahnili, da jih ne more več nadzirati ena sama veja ameriške vlade.

Kapital želi razpolagati s totalno mobilnimi, komunikativnimi in permanentno delovnimi ljudmi. Zato smo zdravje izenačili z mladostnim in vitalnim videzom , bolezen pa s starostjo, imobilnostjo kot da bi bilo zdravje že samo po sebi dobro, bolezen pa zlo. Navidezni paradoks je nezaposljivost mladih. Zato mladina zaradi neproduktivnega in nezdravega življenja zboleva, pozno odrasli (nad 70. leti) pa so kot »poslednja naravna generacija« relativno zdravi.  

Ker lekarne ponujajo medikamente farmacevtske industrije, smo kupci potencialni ali aktualni odvisniki od drog, prehrambenih dodatkov... V ZDA je razširjena igra 'zabavne tablete'. Mladi in odrasli so prostovoljni poskusni zajčki, ki na sebi preizkušajo delovanje več vrst zdravil oz. poživil. Postajajo vzburjeni, apatični, deviantni in kriminalni. Nekatere policija zaradi razdeljevanja tablet ali kriminalnih dejanj tudi zapre. 

Zmernost je v uravnoteženosti vplivov. Za Aristotela je bila zmernost vrlina, pretiravanje pa je bilo nemoralno in nezdravo. V kapitalizmu pa je pretiravanje (gr. hybris) v tekmovalnosti osnovno gibalo razvoja. Pretiravamo lahko v več smereh: z (hiper)aktivnostjo, neaktivnostjo ali z zdravljenjem za vsako ceno. Med mite našega časa sodi tudi mit o popol nem zdravju z detoksifikacijo. 

Danes velja, da se je zaradi različnih načinov globalnega zastrupljanja. Večkrat se soočamo s kronično utrujenostjo, slabim spominom,  nerazpoloženostjo, apatijo, s »chemitrails«, nano-delci v cestnem prometu, gnojenjem s pesticidi, izpušnimi plini avtomobilov, tovarn, domače kurjave. Zato se je treba znati tudi razstrupljati. Telesno razstrupljanje je treba dopolniti še z duhovnim v smislu osvoboditve jeze, zamer, grehov, žalosti. Odpuščanje je zdravo, ker nas deblokira od potlačitev zamer, ki vežejo nase veliko energije. Človek, ki nosi v sebi krepost čistosti, ne vstopa v odnose z drugimi sebičnimi nameni in ne postavlja sebe v središče.

Zaradi absolutizacije vrednote zdravja, zbolimo. Zakaj? Ker telo postane zaradi vsega, kar mu dodajamo s tabletami in kar pri gimnastiki z njim delamo, disfunkcionalno. Cena za nezaupanje v avtoregulativne sposobnosti telesa je bolezen. Proces industrializacije je zaradi sistemske potrebe po večji storilnosti in z njo po izboljševanju naših zmožnosti prinesel tudi svetovno porabo kave. 

Po svetu (npr. v Indiji in na Kitajskem) se pitje kofeinske kave povečuje, ker vpliva tudi na dobro počutje in družabnost.  Jasno je, da je v večjih količinah (4-8 skodelic na dan) kontra produktivna, ni pa jasno, ali je v majhnih količinah (ene skodelice na dan) samo zdrava.  Nekateri zdravniki pitje kave odsvetujejo, ker lahko sproži raka na različnih organih, kar težko verjamemo brez dokazov. Ne poznam nobene raziskave, ki bi izolirala kavo kot edini dejavnik oz. sprožilec. Vsekakor zasvojenost s kavo in cigaretami ne sodi k zdravemu slogu življenja.  Čeprav se zdi dokazano, da 'cigareta ubija', kadilci zaradi užitka neformalno radi preizkušajo na sebi škodljivost kajenja. Niti  kava niti močni čaji niso enoznačno zdravi. Prav tako grenifit – oljne kapljice grenivkinih pešk (grapefruit seed extract) so  vse prej kot še nedavno deklarirano univerzalno zdravilo. Baje tisto, kar učinkuje, ni olje, ampak dodane kemijske substance. Te pa lahko sprožijo tudi raka.     

Zdravje je rezultat sposobnosti ohranjanja prave mere pri funkcioniranju lastnega telesa. Za vsakega posamičnika  je ta mera nekje drugje, ker je odvisna od odpornosti organizma in kulture okolja, vendar pa obstajajo splošne predstave o njej.  Znano je Lamarkovo načelo, da raba organe krepi. Vendar je to le polresnica, ker izkušnje kažejo, da jih z obrabo poškoduje mo, zlasti če pretiravamo s telesnimi vajami ali pa jih ne delamo pravilno. 

Spreminjanje nezdravih navad v navade zdravega, zmernega načina življenja, ki je v skladu z naravo, je danes težko, ker je kronična bolezen možganov. V težjih primerih je to nemogoče brez podpore posebnih skupin. To velja za ljudi, ki so  zasvojeni s spolnostjo, mediji, interne tom, alkoholom, hrano. Ko prevzamejo vodstvo nad neokorteksom reptilski možgani, je osebne rasti konec. Namesto da bi sprejeli rano in jo pustili odprto, iščemo po bližnjicah pot iz nje. Zasvojenost nastane tako, da namesto težjih odločitev, ki so dolgoročno boljše sprejemamo lažje, ki nas vodijo na stranska pota.

Težko, a potrebno se je učiti celovito zdravo misliti. Novo se nam zdi preveč ekskluzivistično in puristično. Žrtve smo polresnic kot Molierovi namišljeni bolniki. Obratno pa se bolniki, ki hodijo okrog z vročino, pretvarjajo, da so zdravi. Mohorčič (2009) odsvetuje ortoreksično pretiravanje z zdravo hrano v smislu preračunavanja zaužitih kalorij.   
 
Sodobno osebno, konvencionalno in alternativno medicinsko in socialno upravljanje zdravja ni mogoče brez deskriptivno – diagnostične in ciljno-normativne, prognostične razsežnosti. Slednji sledimo tako formalno po navodilih zdravnika, medicinske sestre ali farmacevta kot tudi neformalno po lastni presoji.  
 
Zdravje je postalo po eni strani cilj po sebi, po drugi strani pa je tudi skrajno instrumentalizi rano, saj posamičnik vanj investira denar in prosti čas. Obenem je sredstvo, ki je potrebno za dosega nje drugih življenjskih ciljev. Vztrajno se zavzemamo za zdravje kot psihofizična, socialna in duhovna bitja, zato so urjenje teles, ohranjanje fizične kondicije, odpoved kajenju, pijači itd., negovanje dobrih medsebojnih odnosov, vere in upanja bistvene za ne le znosno, ampak tudi dobro življenje. Gre za umetnost samodiscipliniranja in samonadzora. Pri tem pogosto pozabljamo na sintezo aktivnega in kontemplativnega vidika pri ohranjanju zdravja. 

Meje med zdravjem in boleznimi se spreminjajo. Definicije simptomatskih bolezni, kot sta astma ali depresija, so se razširile. Enako  velja za vrsto fizioloških stanj in prehodnih motenj, kot so menopavza, predmenstrualni sindrom in erektilne disfunkcije. 

Naše zdravje je odvisno od več podsistemov v telesu. Eden izmed njih je Ph. Če naša kri posta ne kronično zakisana, se telo težave loti drugače. Iz našega telesa prične srkati alkalne minera le, na primer kalcij iz zob in kosti, magnezij iz žil, kalij iz živčnega sistema in mišic ter natrij iz sklepov. Če teh mineralov ne nadomeščamo, naša tkiva postanejo šibka in hitro propadajo. 

Baroody (2010) je z raziskavami dokazal, da so bolezenska stanja neposredno povezana z zakisanostjo organizma. Od tod izhaja njegova dilema: alkalizirajte ali umrite. Vedno bolj se alkaliziranja neformalno učimo. Baroody (2010) je prepričan, da je želodčna kila mati vseh bolezni. Če prebavni sistem ne deluje brezhibno, se to sčasoma pozna na vseh organih kot kronična neravnovesja. Odprava želodčne kile terja stalen pravilen pristop.  To težavo ima  cca 85 %  ljudi na svetu, ne da bi to vedeli. Domnevamo, da je to posledica slabe hrane in da se z zdravo hrano izboljša. Avtor pa predpisuje tudi posebne vaje.   
  
Do kile (pruha) pride zaradi oslabljene trebušne stene-mišice. Le-ta se raztrga in skoznjo pogleda črevo. Večinoma ne dela težav (razen, da se lahko sčasoma zveča), včasih pa se lahko črevo tam "zavozla" in pride do vnetja, ki se operativno reši. Nekateri dojenčki se rodijo s prirojeno kilo, pri njih se zadeva sama od sebe reši.

Videti je kot izboklina, ki sama po sebi ne boli nujno. Praviloma moške prizadene pogosteje kot ženske, in sicer v razmerju 12 : 1, poleg dedne nagnjenosti pa nanjo vpliva dvigovanje težkih bremen, prenaprezanje, nosečnost in podobno. 
Kila ali hernia oz. hernija pomeni vrinjenje oziroma izstopanje tkiva, v tem primeru trebušne mrene in trebušnih struktur (dela črevesa ali maščobnega tkiva), skozi nenaravno razširjeno odprtino, torej skozi del trebušne stene. Do tega privedejo različni napori in naprezanje, ki zvišujejo pritisk v trebušni votlini, zaradi česar se oslabljene mišice razmaknejo, skoznje pa prodre kila, ki je videti kot izboklina ali oteklina.  
Kil poznamo več vrst, v grobem pa jih delimo na prirojene in pridobljene. S prirojenimi kilami se človek rodi oz. pridobi ob rojstvu, največkrat pa gre za zaporo kanala med spuščanjem mod v mošnjo. Pridobljene kile se pojavijo kasneje v življenju, praviloma po dopolnjenem 40. letu starosti, zaradi ponavljajočega se pritiska v trebušni votlini, ki je posledica različnih dejavnikov, kot so naprezanje, nosečnost, debelost ipd.
Najpogostejša je dimeljska kila oz. ingvinalna hernija, ki predstavlja kar 80 % vseh kil. Nastane v predelu dimelj, ko del črevesja ali mehurja zdrsne skozi dimeljski kanal oz. v dimlje in je videti kot oteklina v predelu mošnje ali dimelj, ki se ob napenjanju še poveča. Zdravnik jo lahko s pravilnim prijemom potisne nazaj v trebušno votlino. 
Naslednja je stegenska kila oziroma femoralna hernija, pri kateri se črevo ali sečni mehur zrine v femoralni kanal, in je značilna za nosečnice ter debelejše ljudi.
Popkovna kila ali umbilikalna hernija sodi med prirojene hernije in je značilna za dojenčke ter ženske, ki so večkrat rodile. Nastane za popkom, kjer popušča trebušna stena in skozi katero se rine tanko črevo.  
Pooperativna kila se pojavi po operaciji na mestu pooperativne brazgotine v trebušni steni, skozi katero se prebije črevo. Dejavniki tveganja za to kilo so visoka starost, debelost in neaktivnost.
Hiatusna kila se pojavlja v predelu trebušne prepone, kjer se iz trebušne v prsno votlino prerine del želodca, skoraj po pravilu pa jo spremlja še gastroezofageali refluks.
Diafragmalna kila je tista, pri kateri se prav tako v predelu trebušne prepone iz trebušne v prsno votlino prerinejo trebušni organi in je najpogostejša pri otrocih.
Epigastrična kila nastane v predelu med popkom in prsnico oziroma v srednjem predelu zgornjega trebuha.
Kila nase opozarja predvsem z izboklino oziroma oteklino, ki se še poveča ob naprezanju in je največkrat popolnoma neboleča. Nekateri pacienti vseeno zaznavajo občutek zategovanja ali žgočo bolečino v oteklini, ki se pojavi nenadoma in v ležečem položaju pojenja.
V primeru nezdravljene kile lahko v kasnejši fazi pride do simptomov, kot so slabost, bruhanje in povišana telesna temperatura, ki pa so že alarm, saj opozarjajo na možnost ukleščene kile oz. ukleščenja črevesa v kilno vrečo, kar onemogoča njegovo prekrvavitev in je lahko smrtno nevarno.
K nastanku kile pripomorejo različne oblike naprezanja, denimo med kroničnim kašljem ali iztrebljanjem, ob dvigovanju težkih bremen, pa tudi nosečnost, debelost, različna bolezenska stanja, dedna nagnjenost in določeni poklici, pri katerih gre za težko dvigovanje bremen.  
Kila največkrat prizadene moške v srednjih letih, redkeje pa ženske. Številke govorijo, da je razmerje pojava kile 12 : 1 v prid moškim.  
Kili se izognemo, če 
1. ne dvigamo težkih bremen, 
2. uživamo uravnoteženo prehrano, ki vsebuje veliko balastnih snovi oz. vlaknin, ter 
3. smo redno telesno aktivni. 

Zaradi možnosti ponovitve kile pacientom odsvetujejo pripogibanje, skakanje in dvigovanje težkih bremen. Kilo pacienti največkrat opazimo sami. Zdravnik jo ob pregledu potrdi s preprostim pregledom, pri katerem pacient v stoječem položaju zakašlja, s čimer poveča pritisk na trebušno steno in kila izstopi. Zdravnik pregleda tudi trebušno steno in dimeljski obroček ob pomoči ultrazvoka ali celo rentgenskega slikanja.

Ker se kila sčasoma povečuje, je kirurško posredovanje nujno, saj kirurg z operacijo tkivo vrne v njegovo naravno lego ter hkrati učvrsti oslabelo trebušno steno, s čimer se zmanjša tudi možnost za njen ponovni nastanek. Poznamo dva tipa operacije, 1. klasično tehniko in 2. moderno nenapetostno tehniko oz. laparoskopsko operacijo.
Ad 1. Pri klasični operaciji oz. odprti korekciji kile kirurg s šivanjem zapre defekt tako, da napravi rez v predelu kile, tkiva potisne nazaj v trebušno votlino ter trebušno steno utrdi z mrežico. Ad 2. Pri laparoskopski operaciji pa kirurg trebuh napolni s posebnim plinom in napravi vrsto manjših rezov, operira pa s pomočjo endoskopa v splošni anesteziji. Tudi pri tej operaciji na oslabljeno trebušno steno namesti posebno polipropilensko mrežico ali čep za učvrstitev. Pacient je na nogah že prvi ali drugi dan po operaciji, saj je okrevanje pri tej vrsti operacije mnogo hitrejše.
Obstaja kar nekaj zagovornikov teorije, da operacija kile ni nujno potrebna. Nujno pa je vedeti, da lahko nezdravljena kila privede do različnih resnih zapletov. Vsebine v trebušni votlini se namreč lahko ujamejo v kilo ali se ovijejo okrog nje, s čimer se prekine dotok krvi, zaradi česar lahko del črevesa odmre. Ukleščenje črevesa lahko povzroči gangreno, infekcijo, predrtje črevesa in celo smrt. Ker sem sam že bil na operaciji kile pred več leti  in sta se pri dimljah v Zadnjem času pojavili, sem ta pojav podrobneje opisal. 
  
Ortoreksiki so tisti, ki pretiravajo z zdravo prehrano, da nekateri zaradi skrbi, da bodo ali so kaj zgrešili, zbolijo in umrejo. Ljudje smo različno občutljivi. Zelo poučno je neformalno spoznanje, da telo do določene mere sprejema spremembe, naprej pa ne. Kar je sprva ugodno, mu začne sčasoma škodovati, zlasti zato, ker si posamičnik začne zviševati norme.   

Farmacevtska industrija prodaja 'zdravje'' s pomočjo lekarniške kartice. Zato ne gre le za opravek, ampak za simbolni dogodek. Ne gre le za naravne potrebe, ampak tudi v skoraj nerazločljivem smislu za umetno ustvarjene. Pri zasvojenostih je razvidno, kako težka je pot nazaj k naravnim potrebam.  Ko v socialnem polju izginejo najboljši, nastane teatrokracija, ki pomeni, da se vsak na vse razume (do it yourself). 

9. Sklep

Odnos posamičnika do zdravja je sestavina njegovega odnosa do življenja. Komur je zdravje primarna pozitivna vrednota, ukrepa že preventivno in ne šele kurativno. Goji zdrav življenj ski slog in se ne zanaša le na formalna znanja, poslužuje se tudi privatnega oz. alternativnega zdravljenja, čeprav je drago in je zato najbolj dostopno bogatim.  

Parcialen odnos posamičnika do lastnega zdravja je doslej najbolj pogojevala simptomatska medicina. V prispevku smo opisali nekatere značilnosti konvencionalne, simptomatske medi cine, kakor tudi alternativnih značilnosti celostno oz. integrativnih medicin kot so naturo patija, ortomolekularna, bioresonančna, funkcionalna, prehranjevalna in energijsko-informa cijska medicina, ki se (ne)formalno razvijajo na osnovi novih izkušenj. 

Ni vseeno, ali je posamičnik zgolj objekt konvencionalne medicine ali pa je osebnost, ki odloča o (samo)zdravljenju. Bistveno vprašanje je, ali se je telo zmožno pozdraviti samo ali ne. Od tega je odvisno, ali je njegovo neformalno znanje zgolj pragmatično sestavljeno iz različnih merjenj (krvnega pritiska, sladkorja in drugih sestavin v krvi, kostne gostote,…) in tujih sugestij, ali pa je celostno namensko.   

Le tedaj, kadar ima posamičnik pozitiven odnos do svojega zdravja, ve, kaj vse je potrebno storiti za svoje zdravje. Tedaj mu je jasno, da ne gre le za domačo in šolsko vzgojo, ampak tudi za samovzgojo za zdrav način mišljenja in življenja, skratka za njegovo osebno rast. Cilj je skladnost s samim seboj, z družbo in naravo. K temu cilju pa pripeljejo različni integrativni pristopi.   

Ker je zdravje odvisno predvsem od nas samih, je neformalno znanje o zdravju pred formal nim in ga pogojuje. Nenormalno število bolnih je izguba za podjetje, šolo in nacionalno gospodarstvo, zdravljenje pa je za farmacijo vir velikanskih dobičkov. Bolj bi morali upošteva ti celostne vidike zdravljenja, ker se polovičnost maščuje s ponovnim izbruhom bolezni ali pa s prenosom iz enega dela telesa na druge. Skrb za lastno zdravje se zdi naravna, preprosta in učinkovita. Vsak med nami ima mogočno sredstvo za ohranjanje odličnega zdravja in tudi za ozdravitev – hrano v najširšem biopsihosocialnem in duhovnem smislu te besede. Ne pozabi mo, da so hrana tudi naše misli in čustva, medsebojni odnosi in sadovi duha.

Jasno je, da ljubezen do življenja pomeni tudi pozitiven odnos do zdravja, medtem ko je nekro filija vojaško-industrijskega kompleksa, gensko spremenjene hrane…  tudi zanikanje svojega zdravja in zdravja drugih. Biografske zgodbe izbranih pacientov so v filmu Matrica življenja združene v pričevanja za delovanje načel pozitivnega odnosa do življenja oz. vere v ozdravlje nje.

Osebno zdravje in proces zdravljenja sta preveč pomembna, da bi ju prepustili le simptomat ski medicini. Kontekst zdravljenja je neobvladljiv, zato neformalno in formalno nastajajo nova znanja o možnostih obvladovanja v smislu vzdrževanja ravnotežja z okoljem.   Neformal no se seznanja mo z alternativnimi  medicinami, ki jim pa tudi ne smemo slepo verjeti. Zdravo okolje spodbudno vpliva na zdravje, zato se nekateri odločajo le za življenje v naravi in vegetarijansko hrano.     

Namišljene bolnike najlaže ujamejo reklame farmacevtske industrije.  V zadnjem času se mediji najbolj ukvarjajo z nalezljivimi boleznimi do pandemije in z izračunavanjem za koliko procentov se bodo povečale določene civilizacijske bolezni. Pozabljamo pa, da s širjenjem strahov mediji idejo zdrave družbe potiskajo v sfero utopije. 

Danes popularno gibanje za zdravo telo npr. ni prispevek k 'opolnomočenju' posamičnika, za kar se običajno predstavlja, temveč se spreminja v svojski fetiš, v novo obliko odvisnosti. Kot z večino ideologij je tudi z ideologijo zdravja tako, da generalizira pričakovanja, vrednote in norme družbeno dominantnih razredov in slojev na vso družbo. 

Videli smo, da ideologija zdravja nalaga državljanom novi skrbi za zdravje, za dober zgled, za ohranjanje življenjske energije, optimizem, mladostno telo. Po drugi strani pa se zdravi oklepa jo svojih predstav o doseganju in varovanju zdravja kot fetiša, ki ga ne smejo zapustiti tudi za ceno svojega zdravja.

To je še premalo izkoriščen vir neformalnega znanja o zdravju določenega bolnika dialog med zdravnikom, bolnikom in zdravilcem o kapacitetah telesa in duha posamičnika za zdravje in njegovih predispozicijah za bolezen.   

Nekateri alternativci se predstavljajo za nekakšne univerzalce, ki lahko pozdravijo bolnika od glave do peta. Žal pa njihovi rezultati niso merljivi in vezani na čas. Niti alopatična medicina ne zna pozdraviti vseh izmed 38 000 registriranih bolezni, niti alternativna medicina. Načelno nihče ne zapira vrat pred bolnikom, vprašanje pa je, kdo se je kaj iz danega primera pripravljen česa naučiti. 

Odprto vprašanje pa je, ali kljub dogmam o zdravju, ki prevladujejo v javnem in privatnem zdravstvu, lahko obvladamo življenjske pogoje in dejavnike zdravja/bolezni svojega organiz ma, medsebojnih odnosov in naroda  tako, da živimo čim dlje in čim bolje. 

Podobno kot regenerativne sposobnosti našega telesa naj bi z ustreznimi treningi čim dlje ohranjali v kondiciji tudi plastične možgane. Nismo proučevali, kako materializacija in instrumentalizacija življenja poraja socialno patologijo.  

Kar zadeva singularno neformalno znanje ugotavljamo, da nešteti poskusi kaj vzeti in povzeti ne dajo takšnega uspeha kot če iz osebne enovite celote izberemo eno izmed sredstev. Notra nji glas nas najbolj zdravo vodi (Weber, 2012). Po najstarejšem prepričanju je zdravje božji dar. V tem smislu je dolgo veljalo, da narava zdravi. Če zdrsnemo,  iščemo pot nazaj. Pri tem rabimo tudi podporo. V zadnjem času prihaja na trg več tarčnih zdravil, ki pomagajo organiz mu pri samoobnovi oz. samoregulaciji. Zmerno sonaravno življenje je zdravo, vendar pa zaradi starostne oslabelosti organizem rabi takšne okrepitve.    

Kontekstualno gledano ne gre zgolj za  psihosomatiko, ampak tudi za socialno dinamiko in za duhovno atmosfero. Mnogi ljudje imajo težave na duhovni in duševni ravni, ne da bi se tega zavedali. Njihove strahovi, težave, stiske in skrbi se spremenijo v telesne težave in se izrazijo v boleznih. Zato kemijska zdravila  simptomatskega zdravljenja čedalje manj zadostujejo.  

Slovenci večinoma vrednotimo zdravje višje kot pa izvajamo zdrav slog življenja. Vendar pa šele tedaj, ko se zavedamo svojega negativnega odnosa do zdravja, tega lahko spremenimo. Šolsko znanje o zdravju je pri nas in verjetno tudi po svetu nezadostno, ker danes spoznanja o njem hitro napredujejo. Učenci v javni šoli ne dobijo toliko informacij o zdravju kot v zdravih šolah, eko-šolah, srednjih zdravstvenih šolah in medicinski fakulteti, visoki šoli za medicinske sestre, fakulteti za telesno vzgojo, ker imajo te ustanove več predmetov. V Sloveniji izhaja kar nekaj revij (npr. Viva, Zdravje, abc-zdravja, znanje za zdravje), ki nas popularizirajo novejše rezultate raziskav. Tudi pri nas se z zamudo postopno uveljavlja alternativna medicina. Konvencionalna, alopatična, simptomatska medicina ni več edini kriterij zdravljenja, ni pa zanemarljiva in nadomestljiva.

Na lastnih napakah se učimo zmernosti življenja in vrednosti samopomoči. Ena izmed zasvoje nosti, ki jo lahko odpravimo, je ortoreksija kot oblika salutokracije. Neformalno se učimo kontrolirati svoje zdravje s poskusi in zmotami. Ne splača se pretiravati s telesnimi vajami, tekom in celo ne z zdravo hrano. Prenajedanje in nezdrava hrana sta predvsem problema  Zahoda.

Avtorji (Malnar, B.,  Černigoj Sadar, N., Müller,K., H.,  Nemeth, G.,  Toš, N. 2002) poudar jajo,  da potrebujemo za upravljanje lastnega zdravstvenega stanja poleg medicinskega znanja še družbeno-okoljsko znanje. Menimo pa, da celostnega znanja ni brez ekoloških in duhovnih razsežnosti. Neformalno sonaravno in družbeno okoljsko in alternativno medicinsko znanje nastaja hitreje, kakor pa se formalizira v šolski kurikulih, programih medicinske fakultete in v konvencionalni medicinski praksi.   

Omenili smo empirično študijo avtoric Novak, T., Šprah, L. in Fridl, J. (2012), ki so identi ficirale  stanje dobrega počutja v slovenskih regijah glede na zdravstvene, ekonomske in okoljske kazalnike. Ugotovile so, da slabšanje ekonomskega položaja zlasti v nerazvitih regijah Slovenije vpliva na slabše počutje in posledično tudi na zdravje populacije. 

Mariborska Mreža ponudnikov dobrega počutja se zaveda, da  zanemarjanje psiho-socialnih vidikov zdravja vodi v ekonomsko stagnacijo. Čedalje več organizacij se pri nas ukvarja s promovira njem pomena zdrave prehrane. Premalo pa je psihiatrične in psihoterapevtske pomoči pri zdravljenju duševnih bolezni. V prispevku smo tudi navedli, da pri nas  Društvo sprememba v srcu zdravi različne zasvojenosti.  

Knez (2010) nam pokaže, da človek izrazi svoje potenciale šele z dobroto in ljubeznijo duha.  Duhovno delovanje je najvišja kakovost življenja. Spoznamo  jo po etično odgovorni  oseb nosti, ki ni egocentrična,  ampak  je empatična zaradi poslanstva, ki ga posveča smislu življe nja. Šele v tej luči jih lahko spozna, se jih zaveda in jih pravilno uporabi. Duhovno zorenje je dolgotrajno, ker terja precej samoodpovedovanja. Slovence nas takšen razvoj v večji meri še čaka.  

Imamo kar nekaj revij, posvetov in prireditev na  temo zdravja. Prek celega leta se vrstijo različne delavnice, izobraževanja, festivali, sejmi.  Formalno in neformalno izobraževanje bi lahko gojili bolj sistematično po celi antropološki vertikali. Najbolj je zastopano na telesni, fizični ravni, manj pa na psihosocialni in duhovni. 

V avtobiografski zgodbi z Medina sem pokazal, kako sem bil singularni generator izboljševa nja specialnih pristopov k zdravljenju.  Vplival sem na izvajalko bicom terapije, da kliente, ki so že na prehodu v pozno odraslost   naroča na daljša časovna obdobja in ne na vsak teden zato, da sami ne percipirajo le reakcij telesa, ampak tudi pozitivne učinke terapij. Biografske zgodbe pa predstavlja Lučka Lešnik. 

Navedli smo deset modelov zdravja. Analizirali smo tudi razlike med vzhodnim in zahodnim konceptom zdravljenja. Ta dva nista strogo geografsko ločena. Na zahodu poznamo tudi vzhodne koncepte kakršni so kitajska medicina, ajurveda, džojtiš, na vzhodu pa je mogoče študirati klasično medicino.  
 
Videli smo, da se naše (ne)formalno vedenje o zdravju širi z biološke oz. fiziološke ravni na vse druge plasti človekove osebnosti kot so socialna, duševna in duhovna, ekološka.  Poveču je se tudi medkulturno znanje o zdravju, zato lahko Campbell (et  al., 2012) piše o boleznih obilja in boleznih revščine. Nastaja nova celostna paradigma medicine in zdravja  vključuje naravno-ekološko razsežnost. Čeprav nutricionisti iščejo prevladujoč izvor bolezni v nezdravi prehrani, je jasno, da so te večstransko pogojene. O napredku konvencionalne medicine smemo govoriti le v relativnem smislu. Kvalitativni preskok naj bi napravila šele alternativna medicina, ki je ponekod uspešna, kjer odpoveduje konvencionalna medicina.  

Duhovni vodniki nas opozarjajo, da se je treba pozdraviti, kar pomeni osvoboditi od zamer, grehov, žalosti. Odpuščanje je zdravo, ker nas deblokira od potlačitev zamer, ki vežejo nase veliko energije. Naravno žalovanje je bolj zdravo kot blokirano s kemijskimi sredstvi. Zdravje je odvisno od razumevanja bolezenskega stanja ter od tega, kaj lahko storita za izboljšanje tako bolnik kot zdravnik.  

Ugotovili smo, da (ne)formalno znanje o zdravju nastaja v procesu vseživljenjskega učenja in izobraževanja. Viri nastajanja neformalnega znanja o zdravju so praktično neizčrpni. Identifi cirali smo le nekaj virov, nismo pa mogli upoštevati vseh. Zanimivo je, da se kritika formalne ga kodificiranega in v praksi že uveljavljenega znanja neprestano pojavlja kot vir novega for malnega znanja. Tako se nutricionisti zavzemajo, da bi postalo znanje o zdravi hrani sestavina klasične medicine. Prav tako se alternativci trudijo za priznanje v klasični medicini.  

Pristopi holističnih medicin so potrebni, ker samo ti upoštevajo človekovo zdravje v najširšem smislu kot blagostanje. Če zboli en del telesa, so v potencialni nevarnosti tudi drugi. Brez odkritja ozadja motnje, se njen simptom seli iz enega področja na drugega, ker si obremenjenost poišče nov ventil. Igra se na tak način nadaljuje in traja tako dolgo, dokler ne spremenimo sebe in svojega življenja.

Zdravniki in zdravilci so samo naši pomočniki. Navsezadnje si odrasli spoznanja neformalno pridobivamo na osnovi preizkušanja različnih metod na lastni koži glede na stanje telesa in duha, ki je zdravo ali nezdravo. S prostovoljnimi in nezanesljivimi eksperimenti (učinki tablet, antibioti kov in postopkov) na lastnem telesu se neformalno izkustveno učimo, kako se je za zdravje treba zavzemati z različnimi sredstvi, na različnih ustanovah in upoštevanjem različnih  vidikov. 

Ohranjanje kakovostnega zdravja je odvisno od naše integrativne zdravstvene pismenosti, ki vključuje informiranost o možnostih in procedurah zdravljenja in vzdrževanje zdravega načina življenja.

Pri analizi dejavnikov (ne)zdravega načina življenja zlasti odraslega posamičnika smo izluščili naslednje dileme v odnosu do zdravja:

Pozitiven	Negativen	
Biofilija	Nekrofilija	
Medicina: simptomatska oz. alopatska	Alternativna	
Zmernost	Nezmernost	
Zdrava, vegetarijanska, hrana	Nezdrava, mesna, gensko spremenjena hrana	
Zdrava družba	Družba strahu, sociopatologija	
Zdravstvena pismenost	Zdravstvena nepismenost	
Celostno zdravje	Parcialno zdravje	

Pri ugotavljanju zdravstvenega stanja posamičnika smo v dilemi eksaktnega vedenja in spekulativnega domnevanja in verovanja. Prej ko slej se izkaže, da to, kar po prepričanju zdravnikov, farmacevtov in osebnih izkušnjah natančno vemo, postane sčasoma zaradi odkrivanja novih dejavnikov zdravja/bolezni v družbenih procesih in procesih staranja prebivalstva nenatančno in medkulturno relativno, na osnovi spekulativnega predvidevanja in intuitivnega uvidevanja pa nastajajo nove empirične študije, ki pa privedejo zaradi različnih vzorcev, hipotez, ciljev in uporabljenih metod do relativnih rezultatov, zaradi katerih se ni mogoče izogniti vsem iluzijam in predsodkom. Zaradi dvoreznosti dobrih in slabih strani osebnih prepričanj bi bilo potrebno nenehno kritično samoizpraševanje vseh, ki zastopamo vrednoto zdravja. Prepričali pa smo se, da ni potencialno ali aktualno bolni posamičnik edini, ki po svoji vesti skrbi za svoje zdravje (Dolinar, 2013), ampak so to tudi (vodene) skupine, izbrani zdravniki in zdravilci. Tisti, ki niso duhovno usmerjeni, pozabljajo, da je zdravje dar Boga z nebes.     

Kot dolgoletni uporabnik (zobo)zdravstvenih storitev pri vsakem obisku kar dobro občutim, v čem so odnosi med pacientom in zdravnikom dobri in v čem bi lahko bili etično-komunika cijsko boljši. Predvsem je vprašljivo, zakaj pišejo zdravniki zdravstveni etični kodeks po last nih merilih, ne pa po merilih potencialnega in aktualnega pacienta, saj v to kategorijo hočeš nočeš vsi sodimo. S poudarjanjem pacientovih pravic in dvomi v strokovno kompetentnost nekaterih zdravnikov in medijsko popularnimi pritožbami nanje, smo v družbi ustvarili nezdravo vzdušje medsebojnega nezaupanja. Pomembnejše kot formalne pravice pacientov je človeški odnos med pacienti in zdravniki/zdravilci. Škoda je, da nič več ne govorimo o humani medicini. 

Literatura

Andrews, T. (2002). Priročnik za zdravilce : vodič za začetnike v vibracijskih terapijah. Ljubljana, Ara.
- Atkinson, W. (2008). Vibracije misli : zakon privlačnosti v svetu misli. Priročnik. Ljubljana, Atelje, galerija, knjigarna Julia Doria. 
- Avsec, A. (2007). Pet velikih faktorjev osebnosti. V: Avsec, A. (ured.) Psihodiagnostika osebnosti. Ljubljana, FF, str. 121-152.
- Avsec, A., Takšić, V., Mohorič, T., Faria, L. M., Raty, H., Molander, B., Extremera,  N., Toyota, H., Rashid, T. (2008). Cross-cultural comparison on ESCQ. TI=Abstracts.- Str. 354.
- Baroody, Th., A. (2010). Sindrom hiatusne hernije: mati vseh bolezni. Priročnik za samozdravljenje.  Maribor, SITIS.
- Bloom, W., Hall, J., Peters, D. (2012). Um, telo, duh : ilustrirana enciklopedija : [vodnik 
zdravilnih metod, ezoteričnega znanja in duhovnih tradicij]. Ljubljana, MK.
- Božič, Bojan, Kristanc, Luka, Gomišček, Gregor, (2013). Magnetna resonanca, pojav z velikim medicinskim potencialom, a zapletenim fizikalnim ozadjem. Zdravniški vestnik : glasilo Slovenskega zdravniškega društva. Letn. 82, št. 11 (nov. 2013), str. 746-754.
- Bohinc, M. (1987). Zdravstvena vzgoja v vzgojnovarstveni organizaciji. Zdravstveni Obzor nik, 1987; Št..21: str. 123-128.
- Bormans, L. (ured., 2012). Sreča : velika knjiga o sreči : znanje in modrost strokovnjakov za srečo z vsega sveta. Ljubljana, Mladinska knjiga.
- Castro, Miranda: The Complete Homeopathy Handbook 
- Cummings, Steven in Ullman Dana: Everybody's Guide to Homeopathic Medicine 
- Davis, M., Robbins, E., McKay, M. (2012). Delovni zvezek za sproščanje in zmanjševanje stresa. 6. Izdaja. Maribor, Univerza, Ljubljana, Izobraževalno raziskovalni inštitut. 
- Eden, D., Feinstein, D. (2012). Energijska medicina, uravnovešanje telesnih energij za optimalno zdravje, radost in vitalnost. Ljubljana, Gnostica.
- Jeriček Klanšček Helena, Hočevar Grom Ada, Konec Juričič Nuša in Roškar Saška (ured., 2016a). Zdravje skozi umetnost: smernice za pogovore o izbranih zdravstvenih temah za pedagoške delavce.Ljubljana: Ministrstvo za zdravje.
- Erzar, T. (2007). Duševne motnje : psihopatologija v zakonski in družinski terapiji. Ljubljana, Družina. 
- Foucault, M. (2009) Rojstvo klinike.  Ljubljana, Študentska založba.
- Fromm, E. (1970). Zdrava družba. Ljubljana, Državna založba Slovenije.
- Fromm, Erich (2011). Umetnost ljubezni in življenja. Ljubljana : Mladinska knjiga.
- Gajski, L. (2009).  Lijekovi ili priča o obmani : zašto raste potrošnja lijekova i kako je zaustaviti. Zagreb, Pergamena.
- Gajski, L. (2010). Lidija Gajski, zdravnica in avtorica knjige Zdravila ali zgodba o prevari / [pogovarjala se je] Urša Marn. Mladina, št. 6 (12. Feb. 2010), str. 34-39.
- Gordon, D. (et al., 2011). Ostanimo zdravi. 12 korakov do popolne preventive. Preizkušeni nasveti za preprečevanje pogostih bolezni. Ljubljana, MK. 
- Grobelnik, M. (2006). Političnost farmacije. Trendi medikalizacije življenja. Diplomsko delo. Ljubljana, FDV.
-	Hahnemann, Samuel: The Organon of Medicine.
- Holford, P. (2009). 100%  zdravi. Najnovejša odkritja o vzrokih bolezni. Ljubljana, MK.
- Hribar Maruša (2018). Zgodnje zaznavanje neravnovesij. Moje zdravje, str. 54-55.
- Hribar Maruša (2018). Zdravstveni blog: Pomoč pri prebavnih težavah. Delo, 1 januar 2018
- Ihan, (2011). Hvalnica rešnjemu telesu. Ljubljana, MK.  
- Jamnik, A. (2012). Sodobni iskalec med vagabundom in romarjem. Pogledi na slovensko samostojnost, liberalizem, vero in etiko. Ljubljana, Družina.
-	Jelenc, Ajda (2011). Komplementarna in alternativna medicina: vpliv sodobne duhovnosti in religioznosti na pojmovanje zdravja in zdravljenja. Ljubljana, FDV.
- Kesič, D. (2007). Izzivi globalizacije v svetovni farmacevtski industriji. Management št. 2 (poletje 2007), str. 151-166. 
- Knez, M. (2010). Od pekla do nebes je samo en korak. Spoznanja duhovnega zdravitelja. Celje, Samozaložba.
- Koehler Gerhard: The Handbook of Homeopathy - It's Principle And Practice 
- Košir, A. (2012). Se bolniki zavedajo svojih pravic? V: ABC zdravja. Julij/avgust 2012, str. 8-10.
- Krishnamurti, J. (2011). Nujnost spremembe. Ljubljana, Filargo Publishing.
-	Lieberman Daniel (2015). Zgodba človeškega telesa. Ljubljana, UMco.
- Lilian H. Hill, L., H. (Ed., 2011). Adult Education for Health and Wellness. San Francisco, Jossey-Bass.
- Markeš (2016). Let nad nekim gnezdom. Delo, Sobotna priloga, 27. avgust 2016.
- Maturana, H. R. & Varela F. J. (1998). Drevo spoznanja. Ljubljana, SH. 
- Miller, A. (2005). Upor telesa : telo terja resnico. Ljubljana, Tangram.
- Mohorič, K. (2009). Ko zdravo postane nezdravo. Ali ste obsedeni z zdravo prehrano? ABC zdravja.  Januar 2009, str. 36-39. 
- Novak, Bogomir. Slika ni črno bela, ampak mnogo bolj pisana. Delo, ISSN 0350-7521, 3. sep 2016, leto 58, št. 205, str. 29.
- Pearl, E. (2010). Ponovna povezava. Ljubljana, Karantanija.
-	Petrovec, Drago (2015). Nasilje pod masko. Ljubljana, Sanje.
- Pierret, J. (1995). The Social Meanings of Health. V: M. Auge, C. Herzlich (Ed.) 1995. The Meaning of Illness. Luxemburg: Harwood academic pbl.
-	Perlmutter, David (2015). Požgani možgani. Ljubljana, Umco.
- Radej, Bojan, Golobič, Mojca, Macur, Mirna, Dragoš, Srečo (2011). Vrednotenje politik – Obzorja nove miselnosti. Ljubljana, Založba Vega. 
- Regehr, H., C. (2010). Terapija za vse bolezni : z mnogimi primeri diabetesa, visokega krvnega pritiska, napadov božjasti, sindroma kronične utrujenosti, migrene, Alzheimerjeve bolezni, Parkinsonove bolezni, multiple skleroze in drugih bolezni, ki dokazujejo, da je vse bolezni enostavno odkriti in pozdraviti. Ljubljana, Trifilon plus.
- Ratswohl, A. (Ed., 2012). Wohlfühl-Kompass = Kompas dobrega počutja. Weinitzen, Weinitzendruck.
- Rozman, S. (1998). Peklenska gugalnica. Ljubljana, MK.
- Stojanović Ljubiša (1996). Zakoni bioenergije. Novi Sad. 
- Starc, R. (2011). Zdravljenje z bioenergijo?   Ljubljana, Sirius.
- Stergar E., Urdih Lazar T. (2005). Pripravljenost delodajalcev na izvajanje programov promocije zdravja in njihov odnos do zdravja. Sanitas et labor 2005; 4(1), str. 135-167.
- Škoberne P.  (2008). Telesna inteligenca. Ljubljana, Eliksir.
- Škof Lenart, Košir Mazi Tina, Bjelica Maja, Furlan Štante (ured., 2015). Ekonomija izkoriščanja narave in gajino trpljenje. Koper : Univerza na Primorskem, Znanstveno-raziskovalno središče, Univerzitetna založba Annales.
- Toš, N. (2000).  Slovensko javno mnenje 1999/2 [Elektronski vir] : stališča o zdravju in zdravstvu III in mednarodna raziskava o kakovosti življenja = Slovene public opinion survey 1999/2 : attitudes toward health and health service III and international level of living survey. Ljubljana : Fakulteta za družbene vede, Arhiv družboslovnih podatkov.
- Toš, N., Malnar B. (ured., 2002). Družbeni vidiki zdravja. Sociološka raziskovanja odnosa do zdravja in zdravstva. Ljubljana, FDV. 
- Treben, M. (2002). Zdravje iz božje lekarne. Celje, MD.    
- Trstenjak, A. (1989).  Biti človek. Ljubljana,  CZ. 
- Ulčar, B. (2009). Primerjava konceptov telesa, bolezni, zdravja ter zdravljenja v konvencionalni medicini in ajurvedi. Diplomska naloga. Ljubljana, FDV.
- Ule, M. (2003). Nova razmerja v pojmovanju zdravja in bolezni v sodobnem svetu. Prispevek za konferenci. Zbornik predavanj in posterjev 4. Kongresa zdravstvene nege »Globalizacija in zdravstvena nega«. Portorož, 1.-3. Oktober 2003. Str. 17-18.
- Ule, M. (2012). Družbeni vidiki zdravja in medicine. Socialno delo = Social work. Let. 51, št. 1/3 (2012), str. 5-14.
- Ullman Dana: Homeopathic Medicine for the 21st Century. 
- Weber, M. (2012).  Človek v ravnovesju : nova razmišljanja o zdravju – s srcem, z logiko in 
intuicijo. Celje, Mavrica.
- Verma, V. (2012). Ajurveda : način življenja. Brežice, Primus.
- Vithoulkas George: Homeopathy: Medicine of the New Man. 
- World Health Organization, Regional Office for Europe, World Health Organization,  European Committee for Health Promotion Development (1996). Vlaganje v zdravje v Sloveniji: poročilo skupine Svetovne zdravstvene organizacije – Regionalnega urada za Evropo in Evropskega komiteja za razvoj promocije zdravja. Ljubljana, Državni zbor Republike Slovenije.
- Zohar, D. (2000). Duhovni kapital. Ljubljana, DZS.
- Zupančič, B. M. (2009). Prva od suhih krav. 1. Izd. Ljubljana, Cankarjeva založba. 
- Zwitter, Matjaž (2016). Slika ni črno bela, ampak mnogo bolj pisana. Delo, 30. julij 2016.

Internetni viri

- Dolinar, Ana (2013). Zgodba o uničevanju imunskega sistema. Skupaj za zdravje človeka in narave. Strategija obrambe. www.zazdravje.net, marec 2013, str. 4-8. 
-Drevenšek, Ana: Enakovrednost tradicionalne zahodne in kitajske medicine. Glej spletne strani: http://www.sensa.si/zdrave-odlocitve/medicina-nove-dobe/enakovrednost-zahodne-in-tradicionalne-kitajske-medicine.
http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:otzX_90fpb0J:www.delo.si/novice/politika/anketa-dela-najpomembnejsa-vrednota-j (12. 9. 2012)
-http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:wdb6Rb1JeJYJ:www.zzv-lj.si/promocija-zdravja-in-zdravstvena-statistika/zdravstvena-vzgoja+zdravstvena+ vzgoja& cd=4&hl=sl&ct=clnk&gl=si (10. 9. 2012)
- http://en.wikipedia.org/wiki/Life_extension. (1. 9. 2012)
- http://www.biomedica.si/tecaj (13. 9. 2012) 
- http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:uuAtxyPg-DYJ: en. Wikipedia. Org/wiki/Pharmaceutical_industry+farmaceutic+industry&cd=1&hl=sl& (11. 9. 2012)
- http://www.chance4change.eu/ index. Php/sl/ novice. (24. 9. 2012)
- http://www.zdravstvena.info/vsznj/sociologija-vprasanja-in-odgovori-2012-vaja/. (26. 9. 
2012)
- http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache: 3YhjelS9iTUJ: sl. Wikipedia.org/ wiki/Zdravje+svetovna+zdravstvena+organizacija+definicija+zdravja&cd=1&hl=sl&ct=clnk&gl=si. (12. 10. 2012)
- http://webcache. Googleusercontent.com/search?q=cache:WqCqA0_joccJ:www. Princ.si/ bioresonanca/diagnostika_terapija.html+bicom+terapija&cd=1&hl=sl&ct=clnk&gl=si.
(15. 10. 2012).
- http://www.jobdescriptionmommy.com/job-description-mommy/2012/02/grapefruit-seed-extract-benefits-and-dangers.html (20. 10. 2012)
- http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:1Orse2SP5E8J:www. Sprememba vsrcu.si/predstavitev+dru%C5%A1tvo+sprememba+v+srcu&cd=3&hl=sl&ct=clnk&gl=si.
(8. 3. 2012)
- Krajnc, Maja; Bucik, Nataša in Požar Matijašič, Nada (ured., 2016b). Skozi umetnost o zdravju: priročnik izbranih kulturnih vsebin. Ljubljana: Društvo za širjenje filmske kulture Kino!. (Elektronska knjiga, dostopna na spletnih straneh http://www.kulturnibazar.si/kulturna-vzgoja-gradiva/
- Lavrič, A., Novak, B. (2002). Med izgorelostjo in zdravo komunikacijo. V: NLP mojstri. [Skupina mojstrov nevrolingvističnega programčiranja], 11 str. Spletne strani:
https://mail.google.com/mail/?ui=2&view=bsp&ver=1qygpcgurkovy. [COBISS.SI-ID 1848407]
- Malnar, B. (2012). Vse bolj zdravi, vse bolj srečni? Blog za navdušence nad javnomnenjski mi podatki. Ponedeljek, 21. Maj 2012. Spletne strani: http://webcache. Googleusercontent. Com/search?q=cache:sPx7IkwA08gJ:brinolina.blogspot.com/2012/05/vse-bolj-zdravi-vse-bolj-srecni.html+vse+bolj+zdravi,+vse+bolj+sre%C4%8 Dni&cd=1&hl=sl&ct=clnk&gl=si (10. 10. 2012)
- Miko, K., Zakotnik, S. (2008). Hotel mama. Delo, 10. 6. 2008, spletne strani: http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:-smUeygFmOsJ: www.delo.si/ clanek/61620+hotel+mama&cd=2&hl=sl&ct=clnk&gl=si   (10. 7. 2012)
- Novak, B. (2012). Energetski in etični potenciali odraslih za osebno rast. Ljubljana. Elektronski vir. Str. 159. http://www.gsoft.si/novak_bogomir/A126_odrasli.rtf. [COBISS.SI-ID 2404951]  (20. 9. 2012)
- Novak, Bogomir. Zdravje med zmerno dejavnostjo in šok terapijo varčevanja. 17 strani. str. http://www.gsoft.si/novak_bogomir/A122_NB_zdravje.rtf. 
- Novak, T., Šprah, L., Fridl, J. (2012).   Assessment of well-being indicators at regional level in Slovenia.  Spletne strani: http://www.chance4change.eu/ index. Php/sl/ novice (25. 9. 2012)  
- Pečenko, N. (2009). Skeptikov pogled. O alternativni medicini. Naravoslovna solnica. L. 14, jesen 2009, str. 10-14. Spletne strani: https://docs.google.com/viewer?a=v&q=cache: 0ExzG026WowJ:www.modrijan.si/slv/content/download/3140/45809/version/1/file/
(19. 9. 2012).
- Zakon o bolnikovih pravicah. Ljubljana, Uradni list, št. 15, 11. 2. 2008. Glej spletne strani: http://www.uradni-list.si/1/objava.jsp?stevilka=455&urlid=200815. (24. 5. 2012)

II. Antropološka vertikala posamičnika v luči zavzemanja za zdravje

1.	Psihosomatsko pogojeno in duševno zdravje

Celovito zdravje je značilnost celovitega človeka. Vsak pozna občutka celovitosti in necelovitosti. Mogoče smo celovitost začutili le redkokdaj v življenju, mogoče se ga pogosto zavedamo, ali pa ga le slutimo kot možnost, po kateri hrepenite. To je občutek živosti in prisotnosti, polnosti doživljanja. Spremlja ga intuitivno védenje, kako ravnati, ki se prosto preliva v delovanje. Je občutek globoke pravilnosti vsega, kar v danem trenutku počnete, vsega, kar v danem trenutku ste. 

Občutek necelovitosti je verjetno pogostejši kot občutek celovitosti. Gre za občutek razpetosti in negotovosti, ki vam preprečuje ustrezno soočanje z življenjem. Vaša energija je zaustavlje na, nobeno dejanje se vam ne zdi ustrezno oziroma se zanj ne čutite sposobni. Najraje bi bili nekje drugje ali nekdo drug. 

Celovitost je usklajenost oz. integrativnost med različnimi vidiki vsega, kar smo. Kadar se življenjska energija ne porablja v notranjih in zunanjih konfliktih, nismo zdravi in ustvarjalni. Ko pa vemo, kaj hočemo, ustvarjamo odnose, ki nas dopolnjujejo in izpolnjujejo. Ker nismo obremenjeni s preteklostjo in prihodnostjo, smo spontano usmerjeni v polnost sedanjosti.

Problem se začne že pri kontinuirani vzgoji otroka. Jean Leidoff o konceptu kontinuuma (nekakšna evolucijska kontinuiteta). Opisuje situacije, ko mati in drugi otroku izkaže zaupa nje. Otrok je po naravi odgovorno bitje, zato mu starši dopustijo svobodno voljo. Leidoff razlikuje med težnjo k evoluciji in uporu spremembam.

Jean Liedoff  izhaja iz svojega proučevanja sodobnega plemena indijancev, ki živijo, kot so ljudje živeli v kameni dobi, objavila že v 60ih letih prejšnjega stoletja. Sugestija in avtosuges tija močno vplivata na človekovo psihično in telesno zdravje. Seveda je pomemben vpliv okolja, ki posamezniku namerno in povečini prikrito, vsiljuje svoja merila, smernice, informa cije, ... Sugestije in si tako posameznika postopno in načrtno kroji po svoji meri že od otroštva dalje ter svetuje, kako postaviti meje in prevzeti nadzor nad svojim življenjem.
 
O psihosomatski pogojenosti zdravja in bolezni se danes veliko govori, domneva in malo dejansko ve. Nutricionist Holford (2009) podobno kot Campbell (2012) najde vzroke različ nih bolezni obilja (koronarne srčne bolezni, diabetes, rak, osteoporozo v mesni hrani in zdravljenje v rastlinski hrani). Campbellova hipoteza je, da je zdrava hrana zdrava za vse dele naše psihosomatike, nezdrava pa je za vse škodljiva. Predpostavka za njeno preverjanje pa je osvojitev vzdržnega, sonaravnega načina življenja.

Jamnik (2012, 174) ugotavlja, da veliko ljudi ni zadovoljno s svojim življenjem. Vendar pa »čustvena sproščenost, veselost ter splošno zadovoljstvo ugodno vpliva na telesne funkcije in nas varuje pred psihosomatskimi boleznimi, ki nam pogosto grenijo življenje« Če bi bila že sama duhovnost pogoj zdravja, bi bili svetniki najbolj zdravi. Frančišek Asiški je zanemarjal telesno zdravje, Kierkegaard kot izvirno veren človek pa tudi.

Že v starih civilizacijah najdemo holističen, psihosomatski  pristop  k bolezni. Zdravja ne definiramo  le  kot odsotnost bolezni, ampak kot naj višje telesno, duševno in socialno  blagos tanje. Zdravje po tej širši definiciji  pomeni  stremljenje  po čim višji kvaliteti življenja in  samorealizaciji.  Pri tem  gre za vprašanje mehanicistične ga ali holističnega  paradigmatskega  konteksta zdravja. Kar ni dobro za zemljo  (vključno  z rastlinskim in živalskim svetom) tudi za človeka ni in obratno.    

S  hiperprodukcijo  (ne)materialnega  življenja  človek   moderne civilizacije samega sebe ogroža. To odpira na psihosomatski ravni vprašanja  razstrupljanja in transformacije stresa  v  vitalnost. Občutek ogroženosti se razrešuje v poskusu sinteze med  regulacijo, ki je princip sistemske volje in samoregulacijo kot principom volje  do življenja. 
Človeška duševnost je funkcija organizma, možganov, je del  narave in družbe. Dogajanje v duši ni le vzročno-posledično, ampak je tudi simultano, asociativno. Freudovi predhodniki npr. Charcot so menili, da vedenje določajo racionalni motivi, instinkti in mehanične, naključne asociacije (povezave, spoji) med idejami, zveze po podobnosti in stičnosti v prostoru in času. Freud pa je v svojih zgodnjih študijah histeričnih bolnic ugotovil, da so na videz iracionalni simptomi smiselni, če jih pojasnimo kot izraz bolečih spominov, ki jih je bolnica potlačila v nezavedno in se  izražajo preko simptoma. 
V duševnem življenju posameznika je logična kontinuiteta. Simptomi so izraz procesov, ki delujejo v vsakem človeku, pri bolnicah pa so pretirani zaradi posebnih obremenitev, ki so jim (bile) izpostavljene. Simptomi niso nekaj naključnega, ampak so proizvod človekove duševnosti in jih je mogoče z analizo pojasniti in odpraviti. Celo na videz tako postranske in nepomembne reči, kot so govorni spodrsljaji, napake in pozabljanje, kažejo na pomembne napetosti in konflikte v duševnosti, in je mogoče pojasniti njihov nastanek in pomen. V tem je jedro psihičnega determinzma.
Po tradicionalnih pojmovanjih je bil človek zavestno bitje s svobodno voljo, zmožnostjo svobodnega odločanja, avtonomno bitje in odgovorno za svoje ravnanje. Freud pa je razvil pojmovanje,  po katerem se človek zaveda samo majhnega dela dogajanja v svoji duševnosti in svojih motivov, večji del pa je nezaveden. In ker človekovo nezavedno neredko deluje mimo ali proti njegovi volji in zavestnim namenom, človek ni nikdar povsem gospodar v svoji lastni hiši, kot se je slikovito izrazil.
Pojem nezavednega je bil znan od Platona dalje in več Freudovih predhodnikov je omenjalo, da so nezavedni duševni procesi sestavni del človekove duševnosti. Vendar je bil Freud prvi, ki je nezavednemu pripisal osrednji pomen v človeški duševnosti. S tem ko je trdil, da je človekovo odločanje pod vplivom bistveno pomembnih nezavednih dogajanj, ki se le delno odražajo v zavesti in niso podrejena avtonomni volji posameznika, je izzval tradicionalno predpostavko o človeku kot avtonomnem subjektu svobodne volje. Človek se zaveda samo izidov zelo zapletenih notranjih procesov, ki niso podvrženi hotenemu usmerjanju in kontroli, ampak delujejo po svojih lastnih zakonih. Je torej orodje ali plen svojih lastnih notranjih procesov. To pomeni, da ni avtonomen, da ne odloča svobodno, saj mu vladajo naravni zakoni psihodinamike, ki ga v veliki meri determinirajo. 
Po Freudu je nezavedno sila,  gibalo duševnega življenja in ne le nekakšen koš za odpadke: za občutke, spomine in misli, ki so pod pragom zavesti, ker so sorazmerno nepomembni za človeka. Res ravno nasprotno: nezavedno ima bistveno vlogo v duševnem življenju. Svojo energijo črpa iz nagonov, njihova vsebina pa je zunaj zavesti ne zato, ker ne bi bila pomemb na, ampak zato, ker je tako pomembna, da predstavlja grožnjo  zavestnemu delu osebnosti. 
Kadar se v duševnosti pojavijo misli in čustva, ki ogrožajo jaz, jih človek potlači v nezaved no. Od tam pa se spet skušajo prebiti  v zavest, kar se zgodi na indirekten način v obliki bolezenskih simptomov, sanj in drugih izrazov (spodrsljaji ipd.) ali osebnostnih potez. Ti simptomi so kompromisna rešitev konflikta med primitivnimi nagoni, ki terjajo zadovoljitev, in ozaveščenim jazom, ki se zaveda realnih omejitev, ter nadjazom, ki pozna družbene zapovedi in prepovedi.
Freud spoznal, da bolezenski simptomi niso zgolj nepotrebna in odvečna nadloga, ki se je neka bolnica želi znebiti. Simptomi so imeli svoj pomen in namen. Bolnica s histerijo je poza bila dogodke, ki jih je hotela pozabiti, ker so bili zanjo boleči in ker se jih je sramovala. Pozabljena in potlačena čustva in želje pa so se izrazili v obliki simptoma,  ki je pomenil za bolnico bolečino in trpljenje, hkrati pa je z njim po ovinkih dosegla svoj namen. Freud je tudi menil, da ni bistvene kvalitativne razlike med nevrotičnim in normalnim vedenjem in da gre le za razliko v intenziteti ali kvantiteti simptomatike.
Psihološka motnja je stanje neobvladljivo hudega konflikta: človeka trgajo vsaksebi lastna protislovja. Obrambe ne služijo več kot dolgoročna rešitev. Vznemirljive misli in občutja izginejo iz zavesti, vendar še naprej obstajajo, ker koreninijo v bioloških nagonih onega; nezavedne misli stalno pritiskajo in se skušajo izraziti. Izražajo se v sanjah, nerazumnih dejan jih, razpoloženjih itd. Ko je jaz preobremenjen in ne more več obvladovati pritiska, nezavedne misli izbruhnejo v obliki psiholoških simptomov. Oblika simptoma je odvisna od več dejavnikov: od narave misli in impulzov, od vrste obrambe in svojskih dednih občutljivos ti posameznika. 
Duševna bolezen je nesposobnost racionalno upravljati notranja stanja intenzivne tesnobe, bojazni, hrepenenja. Duševno zdravje je sposobnost prilagojenega in ustvarjalnega obravnava nja notranjih stanj. Freud je nasprotoval jasni razmejitvi med duševnim »zdravjem« in »bolez nijo«. Vsi smo »bolni«; vsi smo malo nori. To je posledica protislovij človeške eksistence. Hud psihološki konflikt je nujen,  a ne zadosten pogoj za izbruh simptoma. Drugi nujni pogoj je razvoj obramb, ki le kratkoročno odvedejo energijo konflikta, a ga ne razrešijo. Do motnje pride, ko notranjega konflikta ne moremo več obvladati. Jaz je preobremenjen in se zlomi – običajno ob kakšnem povodu – želje onega privrejo na površje. Temu se skuša človek  izogni ti, vendar se primarne težnje pojavijo v primitivni obliki kot simptom. Simptomi so prikriti izrazi prepovedanih želja. Simptom je nadomestek potlačenega konflikta. Obstaja simbolna, asociativna zveza med simptomom in posebno nezavedno mislijo; ta zveza je lahko zelo kompleksna in nejasna.
Zunanji simptomi so znamenje notranje psihološke motnje: možno je odstraniti zunanje simptome, ne da bi istočasno odstranili notranjo motnjo, katere izraz so. Simptomi,  bolezen ski znaki, vztrajajo, ker prinašajo koristi: primarne in sekundarne koristi. Primarna korist je glavni ojačevalec simptoma in je popolnoma notranje psihična. Ponavljanje in vztrajanje simptoma nam namreč onemogoča, da bi se soočili z ogrožujočo osebno resnico. Bolečine in neprijetnosti, povezane s simptomom, človek lažje prenaša kot bolečino ob spoznanju svojih prepovedanih želja. Sekundarna korist so socialne prednosti, ki jih prinese bolezen: ni več treba opravljati drugih dolžnosti, odgovornosti, nalog; človek pride do posebnih privilegijev (bolniški staž, invalidnina, pokojnina). Notranjo motnjo podaljšujejo obrambni mehanizmi, ker držijo ključne konflikte zunaj zavesti. 
Interpersonalni dejavniki nimajo pomembne vloge v razvoju motnje. Lahko okrepijo notranji konflikt ali zmanjšajo sposobnost jaza za prenašanje konflikta. Ti dejavniki so pomembni samo v toliko, kolikor vplivajo na intrapsihično dogajanje. Freud poudarja prirojene biološke dejavnike pri razvoju motnje. Vsak od nas ima posebne občutljivosti in odpornosti. Rojeni smo z močnim oralnim nagonom, nagnjenjem k homoseksualnosti, s težavami pri zaviranju impulzov itd. V zvezi z omembo interpersonalnih dejavnikov naj posebej opozorimo,  da se prav v socialnem delu zaradi njegove medosebne naravnanosti pojavlja bistveno nerazumeva nje psihodinamskih pojmov. Konflikti in različni obrambni mehanizmi se nanašajo izključno na notranjepsihično dogajanje, na konflikte med procesi v osebnosti in na obrambe pred tesnobo vzbujajočimi nagoni. Ne nanašajo se na konflikte med klientom in drugimi osebami ali na njegove obrambe pred drugimi ljudmi ali na izogibanje konfliktov z njimi. 
Odstranitev motečega bolezenskega znamenja ni edini niti  najvažnejši cilj psihoanalitske tera pije, kajti psihoanaliza ni simptomatsko usmerjena terapija. Simptom lahko izgine, ne da bi se kaj bistvenega spremenilo v klientovem nezavednem. Psihoanalitik tudi ne skuša »mote nega« človeka spreobrniti v »normalnega«. »Normalni« so tisti, ki so potlačili svoje notranje konflik te v taki meri, da se jih sploh ne zavedajo. »Moteni« pa ne zmorejo urejati svojega notranjega vrenja; ne morejo ignorirati njegovega obstoja, vendar pa prava narava teh skrbi ostaja neza vedna. Vedo, da so moteni, a  ne vedo, kaj je tisto, kar jih vznemirja. Normalen človek pa se ne zaveda nobene motnje. 
Winnicott (1965) meni: »Precej ubog je tisti, ki je samo zdrav (normalen)«. Fromm meni, da so najbolj bolni tisti, ki si niti enega simptoma ne morejo priznati. Terapija pomaga, da človek bolje razume prej nezavedne vidike samega sebe. Ne skušamo odstraniti simptome, ampak skušamo preobraziti  simptome v uvide. Manko, ki nastane, ko izgine simptom, se zapolni z globljim razumevanjem samega sebe. Cilj psihoanalitske terapije je »narediti nezavedno zavestno«: integrirati zavrnjene, odtujene vidike samega sebe. To pa še ne reši problema. Zavedanje je šele začetek soočanja s svojimi skrbmi, da lahko svoje življenjske težave začne reševati premišljeno in konstruktivno. 
V polpreteklem obdobju se je psihiatrija 'izživljala' s tem, kaj je narobe, s t. im bolezenskimi stanji psihe, s psihopatologijo, danes pa se psihoterapija usmerja k temu, kar utegne biti prav. seveda naj bi psihoterapevt obvladal več vrst znanj o človeku in človečnosti, vendar pa ni vsemogočen. Redkokdo ima danes obenem teoretsko znanje in izkušnje.       
psihoterapevtova naloga ni, da bi rešil vse klientove težave, ampak da bi nadomestil nevrotično trpljenje z običajno nesrečo. Psihoanaliza ne obljublja sreče in izpolnitve; le odstrani nekaj ovir, da je človek lahko bolj resničen, bolj skladen s seboj. Odstrani presežno nesrečnost, ki izvira iz nezavednih konfliktov, ne more pa odstraniti bolečine in nesrečnosti, ki sta nujna sestavina življenja. Skuša odstraniti psihološke ovire do neprijetnih notranjih resnic, da bi jih človek sprejel in zavestno integriral vase, se sprijaznil s samim seboj. Marsikdo se odloči za analizo ne zato, ker bi imel bolezenske simptome, ampak da bi bolje razumel samega sebe in imel bogatejše notranje življenje. Rezultat psihoanalize je »večja duša«: večja toleranca, strast in neodvisnost duha; jasno zavedanje kompleksnosti in proti slovnosti človeškega obstoja; sprijaznjenje s svojo nepopolnostjo, tudi s telesnimi težavami.
Ker smo vsi bolj ali manj psihosomatsko pogojeni, marsikdo zaradi somatske bolezni zboli tudi duševno in obratno. Erzar (2007) opaža, da je duševno zdravje v zadnjem času čedalje pogosteje predmet razprav v širši javnosti. Zavedamo se, da so duševne bolezni v vseh strukturah družbe in da imajo osrednjo vlogo pri posamičnikovem splošnem počutju, telesnem zdravju in uspešnem življenju. 

Erzar (2007) trdi, da duševne bolezni zavzemajo 15 % delež vseh bolezni tudi slovenske  družbe, kar je več kot delež rakavih obolenj. V zadnjem času pa zdravniki ugotavljajo, da zaradi staranja prebivalstva   število obolelih za rakom pri nas in po svetu raste. Rak je postal homonim za različne bolezni, ki se pokažejo zaradi podivjane, maligne rasti celic. 

Staranje prebivalstva pri nas in v svetu prinaša večje število rakavih obolenj. Imunski sistem v starosti brez dvoma deluje slabše; to je verjetno 'načrtovano' v našem genetskem programu. Nekatere teorije celo umeščajo upad imunskih funkcij v samo srž procesa, ki ga imenujemo staranje. Obrambne celice se počasneje in manj silovito odzivajo na vdor mikrobov v telo, zlasti pa je prizadeta njihova natančnost pri razlikovanju med tujki (mikrobi) lastnimi telesni mi celicami. Zmanjšana natančnost imunskih celic je verjetno povezana tudi s slabšo zmožnostjo prepoznavanja in kontrole rakastih celic. 

Erzar (2007) meni, da imamo danes na voljo dovolj psihoterapevtskih spoznanj in učinkovitih metod zdravljenja, ki omogočajo bolj humano in bolj naravno razumevanje psihičnih motenj. Te metode so že bistveno prispevale k zmanjševanju stigmatizacije duševnih bolezni. 

Tisti posamičniki, ki so bolj odvisni od socialnega polja, so srečni in zdravi v srečni družini, nesrečni in bolni pa so v bolni družini. Tisti, ki so manj odvisni od socialnega polja, so bolj odporni, rezilientni. Znano je, da vojne travme ostanejo v raznih oblikah sociopatologije še dolgo v obdobju miru. Nekateri so prepričani, da smo Slovenci, ki nosimo s seboj travme iz preteklosti, nevroticistični. 

Rezultati medkulturne raziskave (Avsec, et. al., 2008), ki je zajela pa je kar 60 držav, kažejo, da Slovenci v primerjavi z drugimi narodi ne odstopamo v pogledu petih velikih faktorjev osebnosti kot  so ekstravertiranost, prijetnost, vestnost in odprtost, nevroticizem ne odstopamo bistveno od drugih narodov. Pri nevroticizmu odstopamo nekoliko navzdol. To pomeni, da znamo dobro obvladovati svoja čustva, nismo tako anksiozni, kakor smo na splošno prepriča ni. Tudi samospoštovanja, zaradi katere ga se v določeni situaciji postavimo zase, Slovenci nimamo manj kot drugi narodi.

Katere osebnostne poteze posamičnika najbolj opredeljujejo? Že dolgo je znano, da ljudje, ki so nagnjeni k temu, da svojo "jezljivost" usmerjajo navzven, v okolje, niso tako nagnjeni k psihosomatskim obolenjem kot "avtoagresivne" osebe, ki svojo jezo in druga neugodna čustva usmerjajo predvsem nase. Vprašamo se lahko, katere vedenjske vzorce naša ljuba vzgoja bolj nagrajuje ? Ali "pridni otroci" smejo usmerjati svojo "jezljivost" navzven ? Ali jim nemara bolj toleriramo, če jo usmerjajo nase (v samoobtoževanje, samožrtvovanje, občutja krivde, sramu ... )? Tako pridemo do depresivnih osebnostnih potezah ... in nagnjenosti k psihosomatskim motnjam.
   
Da je zdravje izmuzljivo stanje priča tudi naslednji moj avtobiografski primer. Maja v l. 2012 sem dobil zvin pri kolenu.  Z namenom stabilizacije zdravstvenega stanja sem se v juliju obrnil tudi na novo zelandsko homeopatinjo Truddy Kessel iz Nove Zelandije, ki je po pogovoru o moji psihosomatiki predpisala homeopatska zdravila. Te drugače kot bicom spodbujajo  organizem, da se sam razbremeni motilcev. Po posvetovanjih z različnimi konzu lenti in uživanjem raznih sredstev se mi je stanje simptomatsko popravilo, čeprav ozadje teh težav še ni odkrito in definirano. Šlo je za (ne)uspešno kombinacijo samozdravljenja, alopatičnega in alternativnega zdravljenja  uroinfekta, ki se mi je pojavil v začetku junija 2012. 
     
Škoda je, da je o zdravju med bolnikom zdravnikom oz. zdravilcem premalo komunikacije. Na mojo željo po pojasnitvi opisanega spornega primera smo se na Medinu domenili za neformalni sestanek z direktorico Medina Branko Lovrenčič in izvajalko bicom terapije ga. Romano Marinko. Ugotavljali smo, da je dejavnikov zdravja in bolezni veliko več, kot jih lahko obvladamo. Velikokrat nas telo s kakšnimi simptomi preseneti. Določena bolečina, okvara, vnetje ali bolezen odmeva v telesu dlje kot to formalno priznavamo. 

Pot do lastnega zdravega sloga življenja včasih ni lahka in kratka. Lučka Lešnik (2012) že 30 let proučuje zdravo hrano na primeru lastne prakse. Najprej je ugotovila, da se ji po določeni hrani na koži pojavljajo spremembe – lise, pekoči predeli, krče, reagirala sta tudi žolč in želodec. Po vzrokih za ta stanja je spraševala zdravnika, farmacevtke, dermatologa in kozmetičarke. Potem se je poglobila v makrobiotiko. 2 leti je študirala knjige o prehrani, pogovarjala  se je z Janijem Osojnikom, prvim akupunkturistom na Slovenskem, ki se je prvi izšolal na Kitajskem. Poslušala je tudi Michia Kushija, utemeljitelja makrobiotike. Nekaj let je po njenih načelih tudi živela, dokler si ni ustvarila svojega sloga.  

Spitzer (2016) je ugledni raziskovalec delovanja možganov. Staršem odločno svetuje, naj pri svojih otrocih omejijo kratkočasenje z digitalnimi mediji, da otroci ne bodo dobili nove bolezni - digitalno demenco. Spitzer (2016) pravi: brez računalnika, pametnega telefona in svetovnega spleta dandanes v življenju ne gre več. V tem pa se skriva velikanska nevarnost, kajti ob intenzivni rabi teh medijev se sposobnosti naših možganov zmanjšujejo. Otroci in mladostniki preživijo z digitalnimi mediji več časa kakor v šoli. To vodi v govorne in učne motnje, pomanjkanje pozornosti, stres, depresije in vse večjo nagnjenost k nasilju.

Demenca je bolezen bodočnosti. Delno si jo sami nakopljemo, delno pa je stvar okolja. Ob njej trpijo tudi svojci. Zanjo še zlepa ne bo zdravila. V Sloveniji je 17 % upokojenih dement nih, v prihodnosti jih bo več.   Demenca je kronična napredujoča možganska bolezen, ki prizadene višje možganske funkcije, kot so spomin, mišljenje, orientacija, razumevanje, računske in učne sposobnosti ter sposobnosti govornega izražanja in presoje. 1. Njena najpogostejša oblika je Alzheimerjeva bolezen, ki predstavlja več kot 65 % demenc. O pogojih nastanka demence se veliko diskutira. Gotovo smo tudi sami 'krivi', ker možgane premalo ali preveč zaposlujemo. Pojavlja se pri intelektualcih po končani karieri.  Med pogostejšimi oblikami demenc so še 2. žilna demenca, 3. demenca Lewyjevih telesc in 4. frontotemporalna demenca. Žilna demenca nastane kot posledica ene ali več možganskih kapi.
Čeprav je ozdravljivih oblik demence zelo malo, možnost vedno obstaja. Zato je treba pri vsakem bolniku opraviti osnovne laboratorijske preiskave in izključiti organski vzrok bolezni. Zvišan krvni tlak, povečane vrednosti holesterola in trigliceridov, sladkorna bolezen in drugi dejavniki tveganja povečajo verjetnost za nastanek možganske kapi. V novem E-mesečniku ponujamo številne uporabne informacije in nasvete o obeh boleznih. V članku (2012) Med depresijo in demenco avtor razlaga, da sta demenca in depresija najpogostejši duševni motnji, ki prizadeneta starostnike in njihove svojce, ki so običajno v svojem najbolj aktivnem obdobju. Ker se simptomi depresije in demence pogosto prepletajo, je težko razlikovati med obema, čeprav je prav to ključno za pravočasno in pravilno izbrano zdravljenje. 

Kako si pri depresiji lahko pomagate sami?
- Poučite se o depresiji.
- Spregovorite o težavah in se obrnite po podporo k svojcem in prijateljem.
- Skrbite za zdravo prehrano.
- Skrbite za telesno aktivnost in dovolj počitka.
- Ne posegajte po alkoholu.
- Ukvarjajte se s hobiji (npr. z vrtnarjenjem, branjem, ročnimi spretnostmi, glasbo).
- Vključite se v prostovoljske aktivnosti.
- poiščite strokovno pomoč, ko jo potrebujete.
- Poiščite humor in pozitivno razmišljanje. Seveda obstajajo tudi razni antidepresivi in zdravljenje pri psihiatru oz. psihoterapevtu.

S starostjo se število obolelih za demenco povečuje. Pri 90. letih jih je že cca polovica. Neka teri bolj ranljivi ljudje so bolj dovzetni. Naša generacija ni vedela, da in kako si lahko nevro-psihično škoduje. Vendar pa je videti, da so nekateri že tako zdravo pogojeni, da tega znanja ne potrebujejo, drugim pa tudi vedenja o tem, 'v čemer so si sami krivi', ne znajo ali celo nočejo upoštevati. Upam, da sem nekje v sredini, kjer to lahko apliciram. Pri meni se zdravljenje  počasi procesira.    

2.  Psihična, socialna in duhovna pogojenost telesnega zdravja

Infopatija je novejši alternativni del medicine. Že več kot 10 let odjemalci infopatskih kapljic uživajo sadove  izbranih zdravilnih informacij. Infopatske kapljice pomagajo za na primer krepitev telesne odpornosti, zoper alergije, pri lajšanju težav v menopavzi, za krepitev jeter, pri odvajanju od kajenja, za krepitev spomina in osredotočenosti, pri lajšanju bolečin, za krepitev psihofizične vitalnosti, pri doseganju globokih meditativnih stanj, za čustveno pomiritev in še za številne druge potrebe in težave.

Vedno se pojavljajo določene psihične težave, ki so splet socialnih in kulturnih okoliščin ter bioloških dejavnikov.  Zato izraze kot so psihična preobremenjenost in stres pogosto slišimo ne samo v strokovnih krogih, ki se ukvarjajo z zdravjem človeka, temveč tudi v laičnih kro gih. Psihične težave  in stiske,  so bile določeno obdobje potisnjene v ozadje, zdaj pa ponovno stopajo v ospredje zanimanja humanistike in medicine ter splošnih javnosti. Stroka se zaveda davka, ki ga občuti oseba živeča v sodobnih razmerah. Prav nobeno zgodovinsko obdobje ni bilo brez hujših težav in stisk (npr. vojne), vendar v času, ko se spreminja vloga družine, verovanja, države in  šolstva, se zdi, da psihične stiske dobivajo nove dimenzije. Ljudje se jih skušamo zavedati in ukrepati takoj, ko jih zaznamo saj je večji del odgovornosti zdaj na nas samih. Kot pri vseh težavah je bistvena preventiva (zdrav način življenja) in takojšnja kurati va ob nastopu težav, naj bodo fizične ali psihične narave. Nekateri se zaradi njih zlomijo, drugi pa ne. Govorimo o opolnomočenju, ni pa jasno, koliko te vizije se dogaja v praksi. 
Precej nevedni smo še glede tega, kako naj bi posamičnik odkrival svojo duhovnost kot ključ do zdravja. 

Franklova knjiga (2015) je temeljno delo za razumevanje njegove logoterapije – bivanjske analize, poznane tudi kot tretja dunajska psihoterapevtska šola. Napisana kot strokovno delo za »rehumanizacijo medicine« in je dobrodošla pomoč za vse, ki delajo z ljudmi in za ljudi.

»Knjiga ostaja zanimiva tudi za mladi rod psihiatrov, psihologov, psihoterapevtov in za vsako gar, ki ima oči odprte za nepravoverne poglede. Danes se občutek nesmisla ponovno širi zara di družbenega kaosa. Frankl nasprotuje psihologizmu, patologizmu in redukcionizmu, torej proti temu, da bi občutek nesmisla razlagali samo kot izraz podzavestne psihodinamike ali le kot simptom nevroze – ne glede na to, kako kdaj po vsakokratni indoktrinirani ideologi ji ›razkrinkavajo‹ pojav prikrajšanosti za smisel. Želel je razkrinkati razkrinkovalce. Eno izmed poglavij je posvečeno ›nevrozi brezposelnosti‹. Možno je, da bo spet kdaj aktualno poglavje o psihologiji koncentracijskega taborišča‹.

Praktični primer: ena izmed pacientk se je borila z anksioznostjo že deset let. Kemijska zdravila ji niso pomagala. Prebirala je literaturo za dviganje samozavesti itd. Nato je vzela homeopatski Arsenicum Album. Že po enem tednu se je počutila precej boljše, a je nadaljevala s kuro še cca en mesec. Ko je imela pred pol leta eno krizo (tesnobo, panični napad), je ponovila terapijo do dobrega počutja. Priporočljivo je, da se v primerih depresije, anksioznosti, kroničnih bolezni, zasvojenosti,… ne zdravimo sami. Homeopatsko zdravilo naj se ne izbere na osnovi (imena) bolezni. Ne določajte potence zdravila in pogostost jemanja zdravila. Če bi izbrali napačno zdravilo, napačno potenco (moč) zdravila in napačno doziranje (pogostost jemanja zdravila), ima to zelo neprijetne posledice.

Šele, ko imamo zares radi sebe, lahko  negujemo in sklepamo zdrave odnose z drugimi in obratno. Kierkegaardova maksima 'ti moraš ljubiti bližnjega' je zdrava. Kdor hoče ostati zvest sebi, upošteva in zaznava sporočila, ki mu jih pošilja njegovo telo v obliki čutenj, čustvovanja, vedenja, počutja ali misli. Če smo odločni, pogumni in zaupamo vase, vemo, da je najpo membnejši vir za premagovanje vseh težav v nas samih. Življenju gremo lahko radostno nasproti, ker nas ni strah kaj nam bo prinesla prihodnost, zato lahko v polnosti uživamo sedanjost.

Ljudje z generalizirano anksiozno motnjo so praktično stalno tesnobni, zaskrbljeni in napeti. Vedno so v pretiranem strahu pred nesrečo ali pa neustrezno zaskrbljeni zaradi zdravja, družine ali službe. Pogosto pa tudi samim bolnikom vzrok njihove napetosti ni znan. Svojih skrbi se ne morejo znebiti, čeprav se lahko zavedajo njihove nesmiselnosti. Ne morejo se sprostiti niti ponoči, zato imajo težave s spanjem, skrbi pa običajno spremljajo tudi številne telesne težave kot so glavoboli, potenje, drgetanje ali težko dihanje. 

Ljudje s panično motnjo občutijo anksioznost v napadih, ki se pojavljajo nenadoma, brez opo zorila. Sprožijo jih lahko različne situacije, v katerih se znajde bolnik. Za panične napade je značilen zelo izrazit strah, pogosto imajo bolniki občutek, da so na pragu smrti, izraziti so tudi telesni simptomi. Poleg potenja, omotice ali vrtoglavosti bolniki velikokrat občutijo bolečino v prsih, ki lahko spominja na pravi srčni napad. Vemo, da tudi kratki ponavljajoči napadi spro žajo strah v pričakovanju naslednjih napadov panike. Zato se izogibajo nakupovanju, vožnji z javnimi prevoznimi sredstvi, skratka vsemu, kar bi paniko lahko sprožilo, ali kjer bi se počutili nemočne. 

Socialna fobija je pretiran strah pred drugimi ljudmi, ker bi bili nekateri radi v ozadju. Ne  for siraj se, so nas učili starši. Zgolj trema nam ne onemogoča, da naloge ne bi opravili. Social na fobija pa bolnika bistveno ovira. Najpogostejši je pretiran strah pred javnim nastopanjem, gre pa tudi za strah pred prehranjevanjem v lokalu ali pisanjem v prisotnosti drugih ljudi, kot npr. pri podpisovanju čeka. Nepomembne napake v takih situacijah se perfekcionistom zdijo katas trofalne, počutijo se nesposobne obvladovanja socialnih situacij, zato se jim izogibajo in se izolirajo od drugih ljudi. Na delovnem mestu, ki zahteva stike z ljudmi, so neuspešni.

Ljudi je strah pred izgubo. Jezus pa pravi: kdor bo življenje v mojem imenu izgubil, ga bo pridobil in kdor ga bo hotel pridobiti, ga bo izgubil. Bolezni zato niso samo znak neznanja v smislu zdravstvene nepismenosti, ampak tudi nezaupanja. Znano je, da je verovanje v Boga zdravo, ker sproža upanje in ljubezen do sebe in do drugih, kakor tudi veselje do življenja. Je tudi način, kako se obvarovati distresa.  

Način, s katerim  "metaboliziramo" našo realnost je zelo pomemben. S pomočjo petih čutil obnavljamo osnovne informacije. Kvantno telo je telo zavesti, so najpomembnejše metode usmerjene k vzpostavljanju ravnotežja. Smo edina bitja, ki lahko spremenimo svojo biologijo.  Zavedamo se procesa staranja in nanj vplivamo. 

Telo, ki ni moteno, deluje kot Leibnizova prestablirana harmonija. Srce bije na način resonan ce. Vsaka celica ve, kaj delajo druge in hkrati dela specifično.  Po Upanišadah smo to, kar so naše najgloblje želje, ki določajo namen, ta pa voljo in dejanja. Naša usoda izhaja iz najglob ljih želja. Malokdo jih pozna.  Zato se tudi odrasli precej iščemo. Namen je kot naravna sila, ki orkestrira dogajanje. Najti smemo svoj arhetip npr. Kristus, Marija, sveti otrok. Pri Chopri, Pliberšku (2012) in po Bibliji si lahko predstavljajmo, da smo po božanskem temelju vsemo gočna sila, ki lahko prevzame katerokoli obliko.   

Očiščujemo se na več ravneh od biološke do duhovne. V tem je sinhronija, poezija, harmo nija. Obe strani sta v interakciji kakor nebo in zemlja, ki ju povezujejo nevidne meje, ki so za nas pomembne vse do brezmejnosti. Vstajenjsko v drugem rojstvu postajamo novi ljudje na novi zemlji. Očiščevanje zemlje vpliva na naše očiščevanje, onesnaževanje pa je tudi oboje stransko. Vmes nastopajo razne terapije in osebne tehnike. Ena izmed njih je tehnika emotional stress  release ESR, ki razprši negativne učinke stresa. Brez tega se zaradi spomina celic depresija drugič poglobi. Gre za dilemo sonaravnega ali korelativno nenaravnega razvoja v smislu benigne ali maligne spirale negativnih odštevanj vse do niča. 
 
TM v možganih ustvari red, doseže torej nasprotni učinek kot stres, ki povzroči velik nered. TM je  naravna, znanstveno podprta in v praksi potrjena miselna tehnika, ki upočasni elektromagnetno valovanje v možganih in nas popelje v stanje globoke sproščenosti in visoke budnosti hkrati. Treba je doseči tudi usklajeno valovanje leve in desne polovice možganov, tako da možgani delujejo kot en organ. Znano je namreč, da sta možganski polobli speciali zirani za različne naloge: leva je namenjena razumu, logiki, dejstvom, analizi itd., desna izkušnjam, ustvarjalnosti, domišljiji, celostnemu pregledu itd.
 
Pri zdravljenju uporabljamo tehnike sproščanja, glasbo, molitev, meditacijo TM itd. Tako TM kot zdravljenje z bioenergijo dobro vplivata na naše počutje, mišljenje, zdravje. Ali vemo, kje je človek kot Guliver med Liliputanci in velikani, med mikro in makrosvetom?  Še v bolniš nici bo pacient s 'kvantno medicino' prej ali bolje okreval kot z operacijo.
 
Kakšen je veččutni človek po Zukavu? To je človek večperspektivnih pogledov, zaveda se svojih namer in namenov drugih, ne razmišlja le pogojno, kavzalno, ampak predvsem simultano, ne krivi drugih, ampak se uči iz vsake izkušnje. Veččutnega človeka opisuje že Biblija, molitev F. Asiškega ter matere Tereze in ne šele nova paradigma. V šoli ima večču tenjsko izkustveno učenje sinergične učinke, ki dvignejo raven znanja bolj kot frontalni pouk. Zukav (2011) ima primerjalno tabelo med petčutnim in veččutnim človekom.   

Zukav nas poduči, da je v nas neizmerno velika avtentična moč. Zanj je to, kar je tam zunaj, v strogo matematičnem kot filozofskem smislu odvisno od tega, kar sklenemo v sebi. Opazova lec spreminja tisto, kar gleda – nova fizika. Mehanika vesoljstva in iskanje duhovnega sta zanj  enaka procesa. Duhovni človek ne stremi po zunanji moči, kar je napaka naše civilizacije gospostva. Njegovo življenje je le eno od mnogih.  Laže intuitivno zaznava, kar avtentično spoznava, laže se dviga z nižav v višave, laže se razširja iz globin, raste kot drevo iz korenin. Področje nove energetske politike (NEP), ki asociira na novo ekonomsko politiko, so koncentrični krogi identitet in njihovih prioritet. 

Veččutni človek razume funkcije denarja večperspektivno. Bitja s perspektivo  soustvarjajo vibracijo lepote, dekorativnih izdelkov, vizualizacijo kariere z domišljijo, coachingom, inova tivnim razmišljanjem in učenjem. Coaching je primeren  interaktivni proces med klientom in coachem, strategija, ter strokovna pomoč, ki pomaga posamičnikom in podjetjem, da s pomočjo lastnih subjektivnih sil dosežejo izboljšave.

Osebno prepričanje in vera ima ogromno moč. Velikokrat lahko zgolj neomajna vera ali zaupanje v sugestijo doseže tisto, česar ne more nobeno zdravilo. V svoji knjigi »Moč podzavesti« avtor Joseph Murphy navaja primer za primerom, kako so ljudje podlegli moči vere ali sugestije, z negativnimi ali pozitivnimi učinki:

Murphyjev sorodnik si je čez noč pozdravil težko tuberkulozo, ko mu je sin prinesel prstan, v katerem naj bil les s križa, na katerem je bil križan Jezus. Dejstvo: sin je pobral ostružke v mizarski delavnici, a je očetu rekel, da jih je zelo drago plačal, saj izhajajo iz Jezusovega križa. Potnik na ladji dobi morsko bolezen, ko mu kapitan reče, da zgleda slabo in se ga nekaj loteva.

Murphy si je zgolj ob pomoči sugestije in zaupanja v ozdravitev pozdravil kožnega raka. V 
hipnozi je oseba povonjala vodo, za katero so ji rekli, da je poper, in začel kihati. Deklica je imela artritis in blago, a neozdravljivo kožno bolezen. Njen oče je leta in leta ponavljal: »Desno roko bi dal, da hči ozdravi.« V avtomobilski nesreči mu je odtrgalo desno roko v ramenu, hčeri pa so naslednji dan izginili vsi simptomi.

V arhivu bolnice v Lurdu je zgodba gospe, ki je popolnoma oslepela, zato je romala v Lurd po ozdravitev. Vsi očesni živci so bili mrtvi in nefunkcionalni. V Lurdu je spregledala in popolnoma ozdravela, čeprav so zdravniki ugotovili, da so njeni očesni živci še vedno mrtvi. 

Edina skupna točka teh sprememb je bila skupna mentalna naravnanost vseh oseb: zavedno ali nezavedno prepričanje, izražena želja oziroma namen ter, na nek način, prepuščanje situaciji, da se zgodi. To pomeni, da ljudje niso »posiljevali k rezultatu«, pač pa so dovolili, da se je situacija odvijala v skladu z naravnim razvojem dogodkov.

Spomnimo se na avtosugestivno repetitivno metodo francoskega zdravnika in terapevta Emila Couéja (1857-1926), po kateri smo vsak dan boljši. Za vsakega  bolnika je primerna sugestija "Vsak dan mi gre v vsakem pogledu bolje in bolje." Odkril je, da je vsaka hipnoza pravzaprav le avtohipnoza in deluje  šele tedaj, ko to postane. Vedel je, da vsaka misel teži k realizaciji kot tudi to, da naj skladno delujeta domišljija in volja. Opazil je, da so tisti, ki so mu sledili, dosegli zastavljene cilje. Najbolj dostopni so bili otroci. V nas so sile samozdravljenja, ki delujejo, če se jih le naučimo prav uporabljati. K zdravju vodi tudi Kojčeva prasila. 

2. O nekaterih vzorcih bolezni in zdravljenja

Hialuronska kislina je naravno prisotna v človeškem telesu.  Gre za izredno iskano snov v medicini, ki se ponaša s tisočimi študijami. Že od pubertete dalje pa količina hialuronske kisline v telesu upada.

Kako deluje hialuronska kislina v telesu?
- Je najboljši naravni vlažilec tkiv
- Ščiti hrustanec in spodbuja gibljivost sklepov
- Blaži vnetja in bolečine v sklepih
- Ohranja zdrave oči
- Ohranja primerno vlažnost in elastičnost kože

Moj primer je bil izpah ramenskega sklepa. HyalurOn je 100% naravna hialuronska kislina z visoko molekularno težo, ki je edina, ki jo telo asimilira.

2.1 Hayine in Myssine diagnoze in prognoze

Louise Hay (1994) opisuje svojo pot spreminjanja in rasti, na katero se je podala, ko je zbole la za rakom. Spoznala je, da je ta preizkušnja le rezultat vzorcev mišljenja in izkušenj iz preteklosti, ki so ležali globoko zakoreninjeni v njeni notranjosti.

V iskanju moči za spremembo, se je odpravila na dolgo in zahtevno potovanje, potovanje vase. Ozavestila je dejstvo, da je moč, ki jo vsi iščemo »tam zunaj«, tudi znotraj nas in povsem dostopna za pozitivno uporabo. Naučila se je pozitivno misliti, vizualizirati, meditirati. Spremenila je prehrano in način življenja. Njena samozavest je rasla. Dovolila si je življenju reči DA! Svoje izkušnje je oplemenitila z znanjem, ki ga je dobila v nekaj letih svetovalnega dela s posamezniki, po stotinah delavnic in intenzivnih programov, ki jih je vodila.

Najpomembnejše spoznanje je, da je vsak bolezenski konflikt mogoče ozdraviti le na edinstven način: da se neizmerno ljubimo. Imamo priložnost, da se najbolj ljubimo v najglobljem sebstvu  in tako postanemo del neverjetno veselega vesolja ljubezni, nasmejani od jutranje zarje do večernega zahajanja našega sonca, ki sicer v polarnih krajih nikoli ne zaide v smislu aurore borealis. Ljubezen se porodi v krčih v naših srcih in v porodnih duhovnih krčih se podaja v večnost. Vive la vie eternel ali po  latinsko Vivat, crescat, floreat!  Gaudeamus igitur! Latinci so vedeli: narava pozdravi – natura sanat in dobro zdravje prihaja iz glave. A capite bona valetudo. Rimski pozdrav na koncu pisma je bil s.v.b.e.e.v - si vales bene est, ego valeo.   

Ljubezen je univerzalna tkanina sanj, za katero se odločimo, tako kot si sprva napačno in po Bukayu (2016) navsezadnje pravilno izberemo jezo, sovraštvo in žalost. Izberimo ljubezen, ker osebno verjamemo vanjo! Le kako se spraviti na pot ortonomije?! Začnimo v sedanjem trenutku. Ljubezen je najmočnejša zdravilna moč, kar jih obstaja na svetu. Naj nam Hayine, Myssine, Gawainve, Warrejene izkušnje odkrijejo, da smo v Bogu vsemogočni.

Navedimo še nekaj Hayinih (1994a, 1994b) afirmacij za ljubezen do sebe:

- Svet je varen in prijazen. Varuje me božanska ljubezen. Vedno sem  varen in pomirjen z življenjem. Sem eno z vsem življenjem.
- Miren sem tu, kjer sem. Sprejemam svoje dobro, saj vem, da bodo vse moje potrebe in želje izpolnjene.
- Zaupam, da je življenje na moji strani. Svobodno in radostno se izražam.
- Voljan sem odpustiti preteklost. Varno je, da presežem omejitve svojih staršev.
- Želim odrasti in prevzeti odgovornost za svoje življenje. Odpuščam drugim in si ustvarjam tako življenje, kakršno si želim.
- Priznavam in sprejemam, da sem stvarnik svojega sveta. Odločam se, da bom užival v življenju.
- Prehranjujem se z zdravo telesno in duhovno hrano.
- Sprejemam božansko vodstvo. Zaupam svojemu višjemu jazu. Ljubeče poslušam svoj notranji glas.
- Priznavam svoje intuitivne sposobnosti. Izjemen sem.
- Zlahka in lagodno se osvobajam vsega, česar v življenju ne potrebujem več.
- Uravnotežam svoje življenje z ljubeznijo do sebe. Živim v sedanjem trenutku in se ljubim takega, kot sem. Rad imam sebe in svojo spolnost.
- Ljubeče si odpuščam. Zadovoljen sem in svoboden. Ljubim se in se odobravam. Življenje me ljubi in podpira.
- Osvobajam se vsega, kar ne nastaja iz ljubezni. Imam dovolj časa in prostora za vse, kar želim delati.
- Dovoljujem umu, da se pomiri in sprosti. V vsakem trenutku me obdajajo in prežemajo jasnost, mir in harmonija. Vse je dobro.
- Ustvarjam novo, varno prihodnost. Odločam se na temeljih načel resnice.

Hayeva (1994b, 2013) daje preglednico med našimi dejanji in prizadeti mi oz. obolelimi organi telesa. Pokaže na možne vzroke in na nove miselne vzorce, ki pomagajo ozdraviti bolezen. Te vzorce formulira v obliki afirmacij. Če  jih večkrat na dan počasi in z občutkom preberemo, delujejo zdravilno. Tak spisek si lahko vsak sam še priredi glede na lastne potrebe na osnovi njenih predlog.

Hayeva (2004a, 2004b) imenuje svoje proučevanje bolezni 'znanost uma'. Do prepričanja, da zmorem, ne vodi le mehansko, ampak smiselno ponavljanje afirmacij, ki si jih priredimo gle de na to, kako verjamemo. Ponavljamo jih z različnih zornih kotov: jaz, ti in on tako pravi. Ti praviš, da sem zelo uspešna oseba in on(a) pravi, da sem zelo uspešna oseba. Nezaupanje vase je posledica nevere, da bomo poskrbeli zase in rešili problem.    

Če se nam zdijo te afirmacije preproste in naivne, potrebujemo bolj zapletene in bolj čudežne ugotovitve. Šele sčasoma lahko spoznavamo njeno izjemno vrednost za čiščenje naših misli.  Napačne misli so globok vzrok mnogih bolezni, ki se skrivajo današnji medicinski pomoči. Zdravniki zdravijo simptome a vzroki ostajajo. Toda miselne vzorce lahko spremenimo in s tem lahko pozdravimo skoraj vse bolezni.

Ugotovitve Hayine filozofije (2004a) so v treh stopnjah naslednje: 

1.Negacije:

- Vsako osebo muči tudi občutek krivde in sovraštvo do same sebe. 
- Prepričanje »Nisem dovolj dober« se da preokviriti (reframing v NLP). 
- Najbolj škodljivi vzorci so zamerljivost, kriticizem in občutek krivde. 
- Če se rešimo zamer, lahko ozdravimo celo raka. 

2. Prevzem samoodgovornosti 

- Vsaka oseba je stoodstotno odgovorna za vse, kar doživi. 
- Vsaka misel ustvarja našo prihodnost in prihodnost večnost (Chiara Lubich). 
- Točka moči je vedno v sedanjem trenutku. 

3. Namensko delovanje:

- Ko se resnično ljubimo, v našem življenju vse teče. 
- Pustiti preteklost in odpustiti vsem. 
- Odobravanje in sprejemanje sebe je ključ za pozitivne spremembe. 

Idejo, da smo za bolezni sami krivi in odgovorni (Hay, 1994a, 1994b, 1999, 2013, 2017) vztrajno zagovarja, čeprav je vezana le na lastno napačno aktivnost oz. pasivnost, ne pa tudi na ded nost in socialno okolje. Ves njen napor je usmerjen na preusmerjanje misli. Da sprejemamo le to, kar dajemo, je znano že od antike dalje. Socialno okolje nas podpira bodisi v dobrem ali v slabem podobno kot nezavedno. Naš miselni svet sami izbiramo in ga spreminjamo. Če se hočemo osvoboditi preteklosti, moramo biti voljni odpuščati. Bolezni nastajajo tudi zaradi neodpuščanja. Težave nastopijo z našimi predsodki, zaradi katerih odpoveduje moje telo, moja razmerja z drugimi ljudmi, moja denarna plat, moje življenje ne deluje itd. S pozitiv nimi miselnimi vzorci lahko predsodke odpravimo in jih nadomestimo s pozitivno energijo, ki nas podpira, varuje, vodi in zdravi. V knjigi je opisanih veliko število mentalnih vaj, ki ti pomaga jo odpreti se pozitivnim energijam. Skratka z vztrajnim ponavlja-njem je mogoče nadomestiti samouničujoče vzorce z zdravimi. Potrebno se je prenehati obsojati in biti prijazen in hvale žen do sebe. Glejte se v ogledalo. Biti cel pomeni komunicirati z vsemi ljubeznivo. 

Hayina meditacija je: »V neskončnosti življenja, kjer bivam, je vse popolno in dovršeno. Eno sem s Silo, ki me je ustvarila. Vse kar potrebujem, da bi uspel, je v meni.« Dovolim, da formu la uspeha teče skozme in se udejanji v mojem svetu. Kamorkoli me življenje privede, povsod bom uspel. Učim se iz vsake izkušnje. Potujem od uspeha do uspeha, od zmage do zmage. Pot me vodi k vedno večjim uspehom. V mojem svetu je vse dobro.« Veliko se govori o osebni moči. Toda najpomembnejše, kako čutimo svojo osebno moč? Hayeva (1994a) sugerira: občutite moč svojega vdiha sprejemanja in izdiha strahov, čutite moč svojega glasu, čutite moč svoje ljubezni in svojega odpuščanja sebi in drugim. 

Hayeva in Gawainova sta izpolnili program, 'vse je v najlepšem redu'. Če smo v to prepričani, bo to nastalo. Kaj to pomeni,  da se zdravljenje pričenja z odpuščanjem, osvoboditvijo od negativnih  obrazcev preteklosti, da zaupamo  notranji  modrosti,  da poslušamo srce in dela mo, kar te izpolnjuje, spoznajmo zakonitosti in  silnice  življenje, da nam služi, verjemimo, da bomo dobili stanovanje za izpolnitev vseh želja-veselimo se, da ga že imamo. Krivde ni, ker ni obsojanja in kjer gojimo nedolžnost. Frančišek Asiški pravi: kjer je krivda, prinašam odpuščanje. 
 
Hayeva vrednoti našega notranjega otroka, naše staranje in izmodrovanje, sprejemanje bogast va iz vsega stvarstva. Če smo odigrali vlogo delovne kamele, smo si zaslužili ponovno  vlogo otroka, ki smo jo v zgodnji odraslosti nesproščeno opustili.  To vključuje tudi Deleuzova dvojna afirmacija. Prek Nietzscheja in Deleuza ugotovimo, da so Hayine afirmacije v bistvu dvojne. 

Zaradi pozitivne domišljije človek lahko ozdravi in zaradi  negativne zboli. Na ta način sam izbira neodvisnost ali odvisnost. Strogo gledano ni zadostnega razloga za pozitivno ali nega tivno samo podobo. Vsaka  vsebuje nekakšno tveganje z daljšim obdobjem preverjanja. Pogos to najdemo trditev, da pri pozitivni samopodobi posamičnik pusti umreti empirični jaz, da bi realiziral sebstvo. Z njimi izgubi priljubljene odvisnosti. V vsakem primeru je dobro, da se posamičnik uči iskati in najti  ravnotežje med delovanjem navzven in navznoter. Negativizem pri Myss ni vzrok vseh bolezni (ad 4), ker ni edini dejavnik misel ali domišljija. Je pa pomem ben, kar potrjuje spiritualna imunost. 

 Hay (2017) govori o ljubezni do sebe, ki je pot do ozdravitve, sreče in dolgega življenja. Spoznali boste navodila, jedilnike, recepte, afirmacije in vaje, ki so Louise Hay vse življenje pomagali, da je zdrava, dinamična in močna. Vaše srce se bo odprlo novi ljubezni, ki vas bo podpirala na tem potovanju. Zaupa nam vse, kar je treba početi, da se med delom, potovanji, pisanjem in v dejavnem družbenem življenju počutimo polni moči. Poleg že znanih metod spoznamo še nove. 

Hayeva (2017) nam razlaga, na katere načine nam govori telo. Intuicija ali notranji glas nam pomaga na poti do najvišjega dobrega. Kako nas opozarja notranje vodstvo? Nekateri »začutijo s trebuhom« ali začutijo »slabe oziroma dobre vibracije«. Včasih ne znamo natančno opredeliti občutka; včasih je nejasen — nekaj neprijetnega, »nepravega« —, včasih pa čudovit, povzdigujoč, »pravi«.
Čeprav tako čustva kot simptome občutimo kot svoje, preverimo, kaj vam govori čustvo. Utegne nam sporočati, da je nekaj dobro za nas ali da nam škoduje.
Nadčutne zaznave so zvrst intuitivnih sposobnosti, ki vključujejo telepatijo (sposobnost branja misli drugih), jasnovidnost (sposobnost videti, kaj se dogaja nekje drugje), prekognicijo (sposobnost napovedovanja prihodnosti), retrokognicijo (sposobnost videti v preteklost), psihometrijo (sposobnost pridobivanja podatkov z dotikanjem stvari) in medijstvo (sposobnost kanaliziranja duhov).
Simptomi so telesni občutki, kot so ščemenje, mrazenje, utrujenost, energija, bolečina, »kepa v želodcu«, bledica itn. Najlažje jih opazujemo ob srečanju z drugimi. Opazujte, ali se počutite normalno (kot običajno), polni energije (bolje razpoloženi) ali izpraznje ni. Če se ob nekaterih vedno počutite izpraznjeni, si podrobneje razjasnite svoje občutke — mogoče boste ugotovili, da niso prava družba za vas. Nekateri jim pravijo »energijski vampirji«, me pa mislimo, da preprosto niso uglašeni s tistim, kar potrebujete v življenju.
Kadar pomislimo na kaj, nas včasih vodi intuicija. Heather je bila na začetku zdravljenja bulimije. Opazila je, da misli na hrano, čeprav sploh ni lačna. Menila je, da gre za stare motnje hranjenja, ko »ni mogla pregnati misli na hrano«. Po tednu dni opazovanja, kako se ji misli nenehno vračajo k hrani, je ugotovila, da ji 30 minut po takih mislih strmoglavi krvni sladkor in preide v krizno stanje. Njena lakota je bila tolikšna, da si ni mogla predstavljati količine hrane, ki bi jo lahko potešila. Po padcu krvnega sladkorja je prenajedanje pogosta pot vračanja telesa v prijetno ravnovesje. Njen prebavni sistem še ni bil dovolj zdrav, da bi telo dobilo prave znake lakote ob pravem času. Da bi telo vzpostavilo ravnovesje v prebavnem sistemu, ji je z mislimi poslalo znak, da je »čas za hrano«. Začela je jesti, brž ko je pomislila na hrano, in delovalo je, dokler njen prebavni sistem ni okreval.
Nekateri dobivajo znake s ponavljajočimi se dogodki. Npr. ko nam kdo pove za knjigo, je ta vzorec znak, da jo preberemo. Opazujmo svoje vzorce, četudi gre za okoliščine, zgodbe, ki nam jih pripovedujejo, ali razmere, v katerih se znajdemo. Ti znaki nam pomagajo, da začnete ukrepati.
Bodimo radovedni, za katere vzorce oz. arhetipe gre. Vprašajmo, kaj nam želijo povedati. Začenjajmo pogovor z njimi, učimo se jezika, ki se ga nismo učili. čim bolj bomo poslušali, bolj bomo razumeli, kaj nam govorita telo in življenje.
Telo nas ljubi! In kadar njegove znake ocenjujemo kot »napačne« ali »slabe«, mu ne dopustimo, da bi nas vodilo k boljšemu zdravju. Hayeva zna prisluhniti besedam, ki imajo pomembno vlogo igrajo v naših mislih in prepričanjih. Opazila je povezavo med tem, kar ljudje govorijo, in stvarmi, ki se jim zgodijo. Prisluhnite svojim besedam in besedam drugih, da bi dobili intuitivni namig, kaj je dobro za vas in kaj ni.
Preverimo svoj sistem prepričanj in premislimo, kako bi ga spremenili, da bi se imeli rajši. Poslušanje lastnih besed, afirmacije in govorjenje pred ogledalom nam bodo pomagali, da bodo vaše misli in besede bolj ljubeče. Nekateri dobivajo znake v sanjah. Freud in Jung sta verjela, da sanje odpirajo pot v nezavedno. Če ne vemo, kako naprej, pred spanjem zaprosite, naj vam sanje razodenejo naslednji korak. Brž ko se zbudimo, jih zapišimo in se in vprašajmo, kaj nam pomenijo.
Myss (2008) upošteva tri ravni gledanja na bolezen/zdravje kot so: 

1. plemenska, 
2. osebna in 
3. nadosebna. Postopno prehajamo od ene ravni do druge. Najprej pomislimo, katere bolezni so se že pojavljale v našem rodu. Potem se vprašamo, kaj smo sami zagrešili in kako bi to popravili. S tem vprašanjem se v največji meri ukvarja Hayeva. 

Myss (2008) pa izhaja iz naslednjih petih mitov: 
1. moje življenje določa moja rana,
2. biti zdrav pomeni biti sam
3. čutiti bolečino pomeni, da le-ta uničuje
4. negativna naravnanost je vzrok vseh bolezni
5. resnična sprememba je nemogoča.

Miti so zanjo popačena prepričanja. V NLP poznamo delovanje različnih filtrov kot so popačenja, posploševanja, brisanja v smislu zanikanj. Če se jih zavedamo in jih skušamo preseči prispevamo k (o)pravilnosti.  To so v bistvu značilnosti Miltonovega jezika, ki brez sodelovanja z meta-jezikom postane kontraproduktiven. O svetovnih mitih, ki smo jih deležni in jih pogojujemo, piše tudi Galimberti. Myssini miti so deterministični, ker izključujejo tistega, ki bi lahko pomagal. Ključno za samozdravljenja bi bilo odkriti vzorce samouničevanja. 

Obstajajo miti o 1. spominu, ki se nam vsako leto slabša, če ga ne treniramo, 2. možganih, ki se zmanjšujejo vsako desetletje za 10 %, toda kompleksne povezave lahko gojimo, 3. možna je regenecija celic s telesnim in možganskim treningom, 4. družabna srečanja krepijo povezave. Ad 1. s tega vidika je igranje šaha in reševanje križank produktivno. 

Veliko število ločitev kaže, da ločenci verjamejo, da bolezen nastane v slabem partnerstvu, ki ga je najbolje eliminirati, ker po Jamesu in new age-u vsak sam najbolje ve, kaj je najbolje in najbolj zdravo zanj. Isto velja za njegov ljubezen do sebe in njegovo srečo.  Beg pred bolečino je bil znan že v antiki kot težnja po iskanju užitka. V postmoderni pa je užitek celo zapovedan. Hedonizem se je v kapitalizmu razmahnil bolj kot kdajkoli prej. Četrti mit utrjuje ravno Hayeva. Ni vse, kar je dvomeče in kritično tudi negativno in celo negativistično. Po eni strani govorimo o dokaza ni uspešnosti pozitivne drže. 

Myss (2006) ponuja domiselno vodstvo, s katerim lahko ugotovite, kje ste telesno in čustveno ranljivi. Vsak arhetip deluje na enem življenjskem področju. Kateri arhetip deluje na katerem področju pri nas samih, lahko ugotovimo s pomočjo te knjige. Myss pravi, da obstaja jo štirje arhetipi, ki jih ima prav vsak človek med svojo dvanajsterico. Otrok, prostitutka, Saboter in Žrtev so med prvimi. Na vprašanje, s kom in kdaj smo se dogovorili, je težko ugotoviti. Myss govori tudi o 12 hišah skozi 7 čaker.  

Nevropeptidi so, poenostavljeno definirano, v telesu materializirana čustva, zato ni vseeno, kakšna je njihova kakovost. Če so negativna, nevropeptidi poškodujejo celice in s tem zmanj šajo našo imunost pred boleznimi. V zadnjem času se razvija imunologija, ki razlaga pogoje zmanjšanja in povečevanja odpornosti za bolezni.  Naše misli celo regenerirajo celice v telesu. Zato mislimo s telesom. V prihodnosti bomo iz nevrobiologije več izvedeli o podpornih celicah. 

Ligandi so celične 'informacijske molekule', ki se vežejo na receptorje.  Poznamo tri vrste ligandov: 1. nevrotransmiterji, 2. steroidi in 3. peptidi, ki jih je cca 95%.  Peptide, ki določajo spekter naših čustev, proizvaja žleza hipotalamus. Potujejo po hipofizi in nato po krvnem obtoku. Če celica sprejme več peptidov, ki so posledica čustva žalosti, bo vsebovala več receptorjev, ki sprejemajo peptide za žalost in manj peptidov za radost. Vsaka 2 meseca se kri popolnoma prenovi. Ko se peptidi zasidrajo v celici, prevzamejo nadzor nad dogajanji. To pomeni, da je nastajanja svežih celic odvisno od načina mišljenja in čustvovanja (Prentiss, 2007: 59). Srečni so dovzetnejši za srečo zaradi sončnega razpoloženja. Osebna filozofija, ki temelji na kozmični oz. božji resnici nas bo podprla. 

Družba strahu generira potrebo po varnosti, zunanji kontroli in s tem krepi kulturo nezaupanja Po eni strani je dobro, da posamezniki določene prepovedi kot odpovedi ponotranjimo, po drugi strani pa je to že kratenje osebne svobode. Prepovedi, ki prihajajo od staršev, oblasti in družbe posamičnik interiorizira in prelaga na organe (npr. prepovedana čustva na jetrih). Svet, ki hoče biti harmoničen za sako ceno, je totalitaren. V današnjem svetu se kar naprej dogajajo nesporazumi med notranjimi in zunanjimi glasovi, težnjami in obrazci, med zunanjim in notranjim redom. Zato je tudi zdravje moneta s spremenljivo, pogosto inflacijsko vrednostjo. Poznamo tudi peti mit v smislu špekulacij o zlati dobi, dobi vodnarja, o tem, kaj je radikalno drugo.      

Danes prevladuje stališče, da v procesu zdravljenja ne smemo ostati pasivni. Myss celo poudar ja pomen kreativnosti. Tisti, ki raje poslušajo druge običajno ne znajo prisluhniti sebi. Otroci alkoholikov radi ugibajo, ali bo oče prišel domov trezen ali pijan, saj je od tega odvisno, kako bo potekal dan. Postanejo odvisni od odnosov. Ustvarjalen je lahko samo človek, ki je v stiku s samim seboj, s svojim jedrom, svojimi želja mi ter motivi in ki igrivo uživa ob tem, ko jih poskusa uresničiti. Za spodbujanje kreativnosti uporabljamo zelo različne tehnike: pisanje pravljic, delo z glino, slikanje in risanje, ples in podobno. Prepričana sem, da lahko vsak človek najde nekaj zase, način izražanja kreativnosti, ki mu je blizu. Miller (2005) analizira celovito zdravljenje. So številni centri celovitega učenja, ki se ukvarjajo tudi s celovitim zdravljenjem.   

Myss priporoča, da naj se najprej spomnimo družinskih oz. rodovnih izvorov bolezni in šele kasneje nadsebnih in nadosebnih.  Ni priporočljivo brskati po lastni preteklosti, čeprav je verjetno, da škodljivih in nevarnih vzorcev vedenja ne bomo presegli, dokler ga ne premislimo in ne zavzamemo do njega stališča. Myss je napravila izobraževalni program za področje človekove zavesti, duhovnosti in misticizma, zdravja energetske medicine  in intuicije zdravja. Njeno geslo je ustvarjanje zdravja s pomočjo načel obrazcev in alternativnih metod.  Napisala je tudi knjigo Anatomija duha.  Na osnovi zdravljenja je Myss izdelala jezik simbolov, mitov in arhetipov. Na ta način je dobila dostop do individualnih svetih dogovorov z 12   arhetipskimi vzorci.    

Myss (2008) so izkušnje pri zdravljenju klientov prepričale, da se ljudje pogosto ne pozdravi mo zato, ker verjamemo vsaj v enega od petih mitov o zdravljenju in govorimo jezik 'ranolo gije'. Razkriva resnične razloge, zakaj ljudje fizično in duhovno zbolimo, zakaj se oklepamo življenja polnega bolečin, razočaranj in raznih odvisnosti. Pogosto napačno uporabimo bole zen, da z njo vnesemo smisel v svoje življenje. Tudi Myss poudarja pomen pozitivnega odno sa do zdravja. Pokaže, kako se otresti splošnega prepričanja, da je neka bolezen neozdravljiva ali da je za zdravljenje potrebno veliko časa. Če smo pozorni, opazimo, da razlaga zdravljenje po učni shemi B. McCarthyjeve 4Mat. 

Myss razlaga, zakaj od svoje družine, sodelavcev in prijateljev pogosto ne dobimo podpore, ki bi nam olajšala uvajanje sprememb, ki jih za zdravljenje dejansko potrebujemo. Nekateri se od zakonskih partnerjev, ki jim ne nudijo opore v času bolezni,tudi ločijo. Ta vpliv imenuje Myss  plemenska moč. Pokaže, kako se lahko premaknemo od te moči v svojo individualno moč in prek nje pridemo do veščine simbolnega uvida. Ta razkrije, kam smo dejansko vložili svojo osebno energijo. Pogosta napaka je, da vlagamo energijo v odnose, ki ne delujejo in je zato nimamo za lastno zdravljenje. Šele sčasoma zagledamo smisel življenjskih preizkušanj ter ugotovimo, kako to rezultira v našem zdravstvenem stanju. Pomembno je vedeti, s čim vse si škodujemo in si tako življenje skrajšujemo. Če niso procesi ireverzibilni, lahko stanje vsaj delno popravimo.     

Myss (2010)  razlaga, da ne ozdravimo vedno s pomočjo ozaveščanja, afirmacij in dela na sebi zaradi skritih nezavednih vzorcev in skritih napak, čeprav je po vrsti strokovnjakov (Pearl, Lipton, Kejžar Škulj) najpomembnejša vera v ozdravljenje, zaupanje vase, poslušanje lastne vesti, sprejemanje popolne odgovornosti za proces ozdravljenja. 

2.2. Drugi avtorji predstavljajo drugačne pristope

V knjigi Rak na duši dr. Nela Sršen (2013) razkrije svoja najgloblja čustva, ki so ji pripeljala bole zen, kako je kot bolnica  doživela stanje klinične smrti in kako je zdravila svoje bolečine. Na podlagi izkušenj sebe tako bolnice kot zdravnice - še posebej z opazovanjem bolnikov,  je prišla do mnogih spoznanj o zdravljenju raka tako s konvencionalno medicino kot komplemen tarnimi metodami, poudarja pa tudi pogosto spregledano pomembnost vpliva naše duševnosti na nastanek bolezni in njeno ozdravitev. Delno se njena spoznanja skladajo z drugimi avtorji alternativne medicine.

Titan (2007)  bioenergoterapevt, alternativni diagnostik in radiostezit, težave svojih pacientov poskuša reševati na fizični in duhovni ravni. Pripoveduje različne zgodbe, katerim je bil priča pri svojem 20 letnem delu, govori o človeških stiskah, ki imajo vzroke v paranormalnih pojavih, o duši, ki po smrti še 42 dni tava naokoli, opozarja na nevarnosti klicanja duhov in ponuja veliko skrivnostnih primerov, ki po njegovem mnenju dokazujejo posmrtno življenje. 

Zakonca ne bi rada drug drugega izgubila. Skušata vztrajati in si pomagata kolikor je mogoče. Vendar včasih mož s svojo boleznijo ženo potegne za seboj, včasih pa žena. To so situacije, na katere v srednjih letih še ne pomislimo. Je dvorezno, ker sta si v pomoč in nadlogo. Potrebno je redefinirati, kaj je pomembno za oba in vsakega od njiju. 

Kako sprejemati, ne da bi bili pasivni, apatični? V angl. pomeni prilastiti si, razumeti resnico. Rumi: karkoli se nam zgodi, je to dar in vodič iz onostranstva.  Zato bodimo s seboj sočutni. V tej točki govorita Wilmans in Penman (2015) o meditacija za raziskovanje težave. Prve sanje so mi pokazale da postopno dostojanstveno zmagujem. 

De Angelis (2004) se sicer ne ukvarja z vprašanjem zdravljenja, vendar pa definira samoza vest kot pojem, ki je  uporaben tudi zanj. Samozavest je zaupanje vase, v svoje sposobnosti, da lahko napravimo vse, kar želimo in da tako dobimo zaželeno. (ibidem, str. 17, 18) Izhaja iz vedenja in pripravljenosti, da bomo storili nekaj, če se bomo za to odločili. Če se odločimo za premagovanje zasvojenosti, to storimo. 

Čim dlje odlašamo z lastno odločitev, tem manj samozavestni smo. Obotavljivost je posledica bojazni. V NLP-ju znamo spremeniti negativno prepričanje, da se bomo dobro počutili šele tedaj, ko se uskladimo s samim seboj.  Tudi za Taylor in Klinger (2009) ugotavljata, da se dobro počutimo, ker smo iskreni do sebe in smo izrazili svoja čustva. Posledica tega je, da se bomo nečesa lotili kljub strahovom.   Zakaj se je tako težko otresti slabega mnenja o sebi? So tudi navidezne dobrine od tega, ker si ne zaupamo (de Angelis, 2004, str. 67). Samozavest je ravno obratna napuhu, megalomaniji ali kot pervertiranemu občutku manjvrednosti. De Angelis (ibidem) razlikuje med vedenjsko samozavestjo, ki jo definira kot 1. pogum, 2. čustveno samozavestjo, ki je v zaupanju v obvladovanje čustvenega sveta in 3. duhovno samozavestjo, da je Bog na naši strani. Vse te tri rabimo v procesu zdravljenja. 

Najprej  se moramo odločiti za določene postopke oz. korake. Kot opozarja Glasser vse drugo sledi. Gre še za doslednost pri iti do konca in za premagovanju ovir, ki vključuje tudi prošnje za pomoč.  2. točka je zahtevna v tem, da vemo, kako sooblikujemo odnose in izzovemo ustrezne reakcije drugih ali svojih. Ozavestiti čustva namesto, da bi jih potlačili. Duhovna samo zavest je v občutku miru, ker smo na pravi poti. Iz tega sledi, da so bolne in invalidne že naše reakcije, kar kasneje vpliva na najbolj občutljive telesne organe. Hayeva navaja celo tabelo, po kateri sklepamo, s kateri mi reakcijami so prizadeli določene organe. Zanjo je vizija, da bo vse v redu ključna.    

Danes raje kot o samozavesti govorimo o vrstah samopodobe. Kot vemo je krhka samopo doba dinamična. Lahko si jo izboljšujemo ali poslabšujemo. Visoka pozitivna samopodoba se povezuje z višjim avtoimunskim sistemom, navdušenjem, nenehnim samomotiviranjem za delo in z vsem potencialnim kapitalom za uspeh,  s funkcionalno pismenostjo itn. Individual na osebnost je socialno ranljiva, vendar pa glede na stopnjo frustracijske tolerance lahko sa mopodobo izboljšuje ali poslabšuje. Za pozitivno samopodobo se je treba bojevati in jo čedalje znova potrjevati. 

Distres lahko premagamo, če v krizni, stresni situaciji ohranjamo svoje središče. To  pomeni zavedati se, kaj se dejansko dogaja. Ker to izhaja iz shiatsu tehnik, povejmo še nekaj o njem. Shiatsu je skupno ime za veliko različnih tehnik, ki jih povezuje vera v življenjsko silo (kit. QI, ind. či, prana). Ta se pretaka po medsebojno povezanih kanalih ali meridianih po vsem telesu. Vsak meridian je povezan s kakim organom ali psihofizično funkcijo in na njegov QI lahko učinku jemo na določenih točkah vzdolž njegove poti: to so akupunkturne točke (jap. tsubi). Za zdravega je značilno enakomerno pretakanje energije po meridianih, ki  napajajo vse dele telesa. Kadar pa telo slabi zaradi nezmernega načina življenja, čustvenega pretresa ali poškodbe, se QI ne pretaka več enakomerno, v nekaterih predelih ga je premalo in v drugih preveč in človek zboli. Pri, shiatsu masaži gre za vnovično uravnovešanje energije QI, tako da se lahko telo samo pozdravi. Da bi pravilno deloval, mora terapevt vedeti, kaj se dogaja z drugim, da ga zazna  po stresu in ga pomaga vrniti v normalno stanje. 

Seveda nekateri, kot Solomon (2007), menijo, da povprečni niso sposobni obvladovati pogo jev svojega zdravja in da le nadpovprečni t. i. meta-človek lahko s posebnimi vajami razvije vse svoje potenciale, ki sovpadajo s popolnim zdravjem. 

Wesselman & Kuykendall (2008) pokažeta šamanske metode zdravljenja, ki so primerljive tudi s Kristusovim načinom. Trdita, da se velikanska energetska mreža razteza prek kontinu-uma vesolij. Sočasnost je zanju trojni čas, ki se dogaja v enem trenutku, ker je medsebojno povezan s pomočjo matrice. Opisujeta šamansko-havajski način zdravljenja. Na aka-polju ša man komunicira z vsemi bitji. Namesto šamana predvidevata kot zdravilca  Kristusa. Havaj ski izraz kahuna je povezan tudi z mojstrstvom molitve. Njuna teza je tudi, da je pomembnega le 20% medicinskega zdravljenja in kar 80% duhovnega zdravljenja. Le v stanju ljubezni se zdravimo. Antropološko je najpomembnejši odnos med telesom, dušo in duhom. Stalno vpra šanje je, kako vzdrževati harmonični odnos med temi plastmi. 

Najboljša preventiva pred boleznimi je ljubeča družina (Gostečnik 2005). Če je le eden od obeh partnerjev obremenjen z negativizmi, ki izhajajo iz strahov, prenaša to na druge člane. Berne je ta proces imenoval zastrupljanje odraslega jaza. Zato je družinska terapija najboljša naložba za varno prihodnost. Ljubečih družin je še vedno premalo, vendar starši nis(m)o vsega krivi (Gostečnik, 2014) prav zato, ker ima vsak otrok zmožnost samooblikovanja.   

Del krivde za zapuščene, najdene in posvojene otroke nosijo totalitarni sistemi. Na  Kitajskem je zelo oster režim glede nosečnosti še danes. In nekatere neželene nosečnosti, pri katerih mati donosi, se na Kitajskem pogosto končajo tako, da ženske otroke, ki so jih rodile, preprosto pustijo...  »poklic« neke Kitajke je bil zbiranje smeti... V svojem življenju je rešila 30 otrok (dojenčkov), ki jih je našla ob svojem delu. Štirje otroci so ostali pri njima z možem, druge so vzgojili sorodniki in prijatelji kot svoje otroke. Lou, njena biološka hčerka, je svoje življenje posvetila temu, da po zgledu svoje mame išče in rešuje zapuščene novorojene otroke po kitaj skih ulicah. Resnica o drugačnosti samovzgoje teče po pretokih zmot politične indoktrinacije in restriktivnosti. Samorastniki so nam znani iz povesti Prežihovega Voranca. 
S tem smo se dotaknili pojava nezdrave družbe. V Sloveniji bolniki še vedno preveč kopičimo zdravila doma. Sedimenti zdravil se kopičijo zlasti v starem organizmu. Anastezist mora pred operacijo vedeti, katera zdravila nekdo jemlje. V primeru tesnobnosti, depresije, nalezljivih bolezni, kroničnih bolezni je treba zdravila vsekakor jemati, zmeraj pa si moramo prizadevati za psihofizično zdravje (nič kajenja, redno gibanje, urejene socialne razmere in socialna mreža, pozitiven pogled na svet). 
Odnos do bolezni, bolečine, delov telesa, zdravnika, recepta in jemanja zdravil je Findeise nova analizirala antropološko primerjalno z vidika kulture in religije pacientov. Protestanti denimo, vzamejo bolezen in jemanje zdravil odgovorno v svoje roke. Judje so previdni pri jemanju psihotropičnih zdravil, ker se bojijo zgubiti spomin, ki je  za njih  nadvse pomemben. 
Nasprotje medikamentalizaciji, ki pred videva za vsako bolečino drugo tableto, je poskus po polnega samoupravljanja z lastnim življenjem. Napačno je, če skušamo svoje privatno življe nje voditi enako natančno knjigovodsko kot poslovno življenje. V tem primeru napravimo napako legalizma, v katerem je vse predpisano. Nekateri poskusi kažejo, da oseba, ki to dela, zboli za obsesivno nevrozo.  Danes se državljani in organi oblasti izogibajo konfliktov z navidezno prijaznostjo drug do drugega. Kako do univerzalne sprave razlik? Kulturo se le simulira. 

Večina psihoterapevtov se zaveda, da je obvladovanje čustev pri pacientih dolg proces. Le Doux (1996) se pri pojasnjevanju vloge amigdale in limbičnih možganov pri biološkem nasta janju čustev navezuje na Golemana. Danes še vedno ne znamo pojasniti nastanka vseh čustev. Zato je njihov nastanek še delno mističen. Vemo pa, da so elementarna čustva namenska in da nanje reagiramo telesno še preden se jih zavedamo.  Prav zato jih ni lahko obvladati. Višji možgani – korteks le s težavo izklopijo reakcijo strahu. Možgani delujejo po načelu ukrepaj ali umiri, kar je različica reptilske reakcije boja ali bega. 

Goleman (2006) meni, da je to zato, ker se nismo sposobni tako hitro prilagoditi tehnološ kemu razvoju. Zato še vedno reagiramo pretežno instinktivno. Zaveda pa se pomena social nega čustev za medsebojne odnose. Če čustev ne obvladamo, imajo destruktivne učinke na naše telo in odnose. Ne znamo pravilno oceniti dejanskih tveganj, ker jih ocenjujemo večje kot so. Vendar pa so raziskovalci EQ enotni v tem, da se čustva da obvladati. Vodja bo moral imeti razvit IQ in EQ, ki dasta modro odločitev, pri čemer bo upošteval tudi čustveni kapital (emotional capital po K. Thompsonu) delavcev in kupcev. Za Thompsona je čustveni kapital občutek verovanja in vrednote. Modrost odločitve je odvisna od sinergičnih učinkov različnih kapitalov.  

S poskusi so na neki nevrološki kliniki v Kanadi dokazali, da znajo starejši v dobrem social nem okolju bolje obvladovati čustva in so zato po tej strani manj dovzetni za bolezni. Že sedaj je jasno, da so starejši z depresivnimi motnjami bolj dovzetni za alzhajmerjevo bolezen kot tisti, ki teh motenj nimajo. Warejeva je želela preseči svoje depresivno stanje in se pobrati iz dna trpljenja, sicer ji ne bi bila priložnost za osebno rast.   

Če bodo nevrologi bolje razumeli, kako možgani ustvarjajo pozitivna nagnjenja pri starejših, bodo lahko to znanje aplicirali za boljše razumevanje povezave med mentalnim zdravjem in negativnimi nagnjenji kot so depresija in distorzije strahu, s katerimi se pacienti soočajo v izzivalnih situacijah. 

Znano je, da je zdravstvena preventiva boljša kot kurativa, vendar se malo ljudi poslužuje bioresonančne terapije. Raziskava Inštituta za človeške vire je pokazala, da ima več kot polovica zaposlenih Sloveniji znamenja izgorevanja, 10 odstotkov pa jih je izgorelih, pri čemer ogroženost raste z izobrazbo in zahtevnostjo delovne ga mesta. Izgorelost (burnout) je stanje fizične, čustvene in duševne izčrpanosti, ki nastopi kot posledica dlje časa trajajo če čustveno zahtevne obremenitve na delovnem mestu. Pri tem ne gre le za čustveno in nevrološko krizo, temveč tudi za krizo vrednot, ki vodi do preobrazbe osebnosti in iskanja novega odnosa do dela, ljudi in sveta. Kot vidimo pri nastajanju distresa kot predhodnika izgorelosti poudarjajo vlogo vrednot in čustev. Warejeva je naletela v življenjskih okoljih na preveč žalosti, da je to ne bi izčrpalo. Zato se je morala spremeniti še od znotraj, da je ponov no zaživela navzven, kar opisuje v poglavju Tema in svit (2013, 281-294). Njen odgovor je »nasmehni se in vedi«    

Stanje dobrega počutja in polnih energetskih rezerv imenujemo čilost. Če ne poslušamo govorice svojega telesa, ne vemo, kdaj smo že porabili rezervno energijo. Znake izčrpanosti  energije (telesne, kognitivne, čustvene idr.) bi bilo treba prepoznavati in upoštevati. V tej točki bi moral biti posamičnik pozoren na možnosti obnove energije. Če ni, se mu utrujenost kopiči do preutrujenosti. Pokazali smo že, kako se stalno odločamo med zdravjem in boleznijo. 'Kandidat' za izgorelost bo opozorilna znamenja svojega organizma o preutrujenosti spregledal in še povečal svojo angažiranost pri delu. Tisti, ki so že izkušeni in ta pojav poznajo, bi ga morali opozoriti na posledice. Stanje preventive se pri nas izboljšuje, ker ga upoštevajo tudi delodajalci, vendar pa še ni dobro.   

Na utrujenost vplivajo številni tako biološki kot psihološki ter specifični kulturni dejavniki. Težko namreč primerjamo utrujenost žalujočega po pogrebu, menedžerja, ki opravi dva čez-oceanska leta v enem tednu ali nekoga, ki se uči za maturo ter nekoga, ki se pripravlja na tekmovanje v triatlonu. 

Dodatni objektivni dejavniki kot so manj kakovostna hrana in pomanjkanje gibanja, zadrže vanje v prostorih z umetno svetlobo in izpostavljenost najrazličnejšim stresnih dejavnikom povzroča, da se vse večje število ljudi sooča z utrujenostjo, ki ima specifično pojavnost glede na posameznika oziroma posameznico. Homeopatija kot način zdravljenja stremi k celostne mu obravnavanju zdravljenja ljudi, enako velja za pojav utrujenosti. Zato je pri homeopat skem principu zdravljenja odločilnega pomena tako kdo in zakaj je utrujen. Oseba, ki je ujeta v ponavljajoče se destruktivne vedenjske vzorce in posledice distresa, zgolj homeopatija ne more pomagati uravnovesiti stanje utrujenosti. Ključnega pomena so primerni spalni in prehra njevalni ritem ter vsakodnevno gibanje.  

Človek je kot družbeno bitje močno vpet v socialna in moralna pravila svoje skupnosti. Vsa ta pravila prepovedujejo številna obnašanja in dejanja, ki bi jih človek v stanju vznemirjenja sicer storil, da bi rešil vzrok vznemirjenja in z mišično akcijo hkrati sprostil svojo živčno-hormonsko napetost ob vznemirjenju. Zato mnogi dražljaji, ki nas v življenju vznemirijo, ostanejo brez reakcije oz. dejanj, s katerimi bi se soočili z vzrokom vznemirjenja in se hkrati z dejanjem samim razbremenili.

Byrne (2011) piše  o najstarejši in najnovejši resnici, o ljubezni, iz katere vse izvira in se vanjo vrača. Učijo jo učitelji našega časa v jeziku sodobnega sveta in naših zdajšnjih želja. Te se nam bodo brez dvoma uresničile, so prepričani govorci v knjigi Skrivnost, če bomo:
1. Prosili  silo, ki ima mnogo imen (Bog, Vesoljna inteligenca, Univerzalna sila, itd.), a je nobeno ime ne poimenuje. Ker je nedoumljiva z razumom, ker presega vsa poimenovanja, ker je zunaj časa in prostora, onstran vseh jezikov in besed. Prepoznali jo bomo po njenem delovanju, nikoli po dogmah, ki jo hočejo definirati, uokviriti, posredovati in celo prodajati.
2. Verjeli  tako močno, da bomo v svojih mislih vizualizirali, kar si želimo, kot da to že smo oziroma imamo (takega partnerja, tako hišo, toliko in toliko denarja, zdrave vse celice telesa….).
3. Vzeli, kar nam je bilo poslano in dano. Mnogi niti ne prepoznajo darila, kaj šele, da bi ga bili sposobni vzeti. Byrne (2011) dodajam še 4. pravilo, ki se glasi:  Zahvalite se! Kajti hvalež nost in naše redno zahvaljevanje Bogu sporoča, da smo prosili, verjeli, in vzeli, kar smo dobi li. Iz tega je razvidno, da je ljubezen zdrava in da je samorealizacija samozdravljenje kot smo videli na primerih Edenove, Hayeve, Warrejeve,... 

Ahčan (2015) piše, da se v supermarketu lepote drenjajo neizkušeni najstniki, ljudje na vrhun  cu svoje ustvarjalne poti, pa tudi dedek in babica, ki si želita upočasniti čas in v ogledalu zagledati prikupen, spočit obraz. Kako se soočiti z nepregledno in raznoliko ponudbo, ki nas v različnih oblikah spremlja 24 ur na dan in obremenjuje že vsa naša čutila? Kaj in kdaj izbrati, da bomo supermarket lepote zapustili zadovoljni, srečni in veseli? Oglejte si zanimiva dejstva o lepotnih posegih v obliki infografike. Estetska kirurgija ni zgolj nevtralno sredstvo, ki ga lahko vedno uporabimo v dobro ozaveščenih ljudi. Ostrina uma mora biti ostrejša od ostrine noža. Rezultat komercializacije medicine je tudi kirurgija lepote. 

V Angelski terapiji nam Doreen Virtue posreduje tolažeča sporočila angelov, ki vam bodo pomagali ozdraviti čustvena stanja, kot so pobitost, dolgočasje, zbeganost in jeza, ter razrešiti težave na področju medosebnih odnosov, starševstva, na poklicnem in drugih področjih. Naučite se uporabiti svoje duhovne zaznave, da boste videli, čutili in prepoznali stvarni svet.  

Hawkesova (2012) raziskuje doslej še neopisane meje med znanostjo in duhom, ko gre za zdravje in dobro počutje. Njena resonanca se usklajuje z našo in kozmično. Vsebuje izkušnje na navdihujočem popotovanju, od vkopanosti v znanost do njenega novega življenja zdravilke – vključno z vsemi “čudežnimi” dogodki, od obsmrtne izkušnje do hoje po žerjavici in učenja pri balijskih zdravilcih in šamanih. 9 meditativnih vaj nam omogoča preučiti lastno zmožnost zdravljenja na vseh ravneh naše osebnosti.

S sozvenenjem (resonanco) ali uglaševanjem z vsemi ravnmi zavesti in vsemi dimenzijami resničnosti se ukvarja več avtoric – voditeljic npr. Hawkesova, Omerzelova. Je del naravnega življenja in urejanja ter samozdravljenja. Nuja je to za srečo in obilje ter (samo)uresničitev. To so spoznali že naši davni predniki, mi pa žal pozabili.
Veduna kozmično resonanco sestavlja cikel večstopenjskih tečajev (4 temeljni + 12 nadalje valnih) obujene starodavne modrosti  povezanosti s seboj in svetom, z Virom življenja, z urejajočo Univerzalno življenjsko energijo, s kozmično-zemeljskimi zakonitostmi bivanja; z vsemi ravnmi duha in telesa. Učinek kozmično-zemeljskega uglaševanja oz. Veduna dotika je urejajoč na vseh ravneh življenja in bitja. Ključi kozmične resonance postopno urejajo in vodijo v dovršeno popolnost. Učinek vseh kod in delovanja kozmičnih entitet je vselej (samo) urejevalen. Veduna – karuna je slovansko pitagorejska katedra za razvoj zavesti in harmonizi ranje z zvokom. 

Vsaka iniciacijska stopnja in njej pripadajoči ključi (kode/simboli svetlobe zvoka Veduna kozmičnega dotika) prevaja drugačne frekvence, različne vibracijske kvalitete. Vsaka frekven ca pa prinaša sebi lastni dar. Eni so namenjeni krepitvi in urejanju fizičnega telesa, drugi umirjanju uma in očiščevanju rušilnih čustev, tretji vstopanju v podzavest in nadzavest, razgrajevanju slabih energij in blokad, pa povezovanju in združevanju ... Vse kode pa širijo srčno čakro in bistrijo um.

Ti ključi ob Mirini jasnozaznavnosti in njenih sporočilih pomagajo živeti in osveščati vzroke nesrečnosti, razgaljati utvare in neravnovesja, hkrati pa odpravljajo popačenja (duhovna in telesna) ter širijo zavest in spoznanja o življenjskih danostih; prebujajo telepatsko intuitivne sposobnosti ter odstirajo vizije in uvide, kaj storiti in kako. Zato je Veduna Karuna kozmična resonanca izjemna pomoč hrabrim duhovnim iskalcem, ki žele od življenja nekaj več in se ne bojijo sprememb.
Z resonanco stopijo na pot razsvetljene kozmične zavesti enosti in celovitosti. Na tečajih inici irane kode lahko nato inicianti uporabljajo tudi sami, kadar le želijo in kolikor potrebujejo. Urejajočo življenjsko energijo pa lahko za pomoč prenašajo tudi drugim živim bitjem. Iniciacije, nasveti in kode lahko pomagajo v vsem in vsem, ki poskušajo ponovno vzpostaviti ravnovesje v sebi, okolju, življenju in na našem planetu.

Svetlobno-zvočni ključi učinkovito dvigujejo na površje oz. v zavedanje ter hkrati razrešujejo številne globoko v nezavedno potisnjene rušilne čustvene in miselne vsebine, ki so najpogos tejši vzrok težav. Kode razgrajujejo potisnjena rušilna in boleča čustva ter s tem odpravljajo nastale energijske blokade, ki povzročajo različne nevšečnosti in manko življenjske energije, pa vrsto neprijetnosti – od strahu, zaskrbljenosti, žalosti, jezljivosti, pa tudi bolezni, ...

Posebnosti Veduna učenja sta t. i. spontani (kanalizirani) ali vódeni zvok in vódeni gib, ki se skozi zavest in um spustita le tedaj, ko so za to vzpostavljeni pogoji (dovolj razširjena in ljubezniva zavest ter utišan um). Sem sodita tudi vódeno ustvarjanje in kanalizirano pisanje. Vse to se postopoma spontano prebuja tudi v tečajnikih šole Veduna, ki vsakodnevno praktici rajo meditacijo Veduna kozmične resonance. Življenje se začne naglo spreminjati in prihajajo nove možnosti in priložnosti.

S kozmično (duhovno) resonanco ali Veduna dotikom se tečajniki učijo tudi nadvse pomemb ne predanosti življenju. Življenjske situacije ves čas poučujejo in ohrabrujejo za potrebno spreminjanje in prepuščanje toku Izvorne življenjske energije. Biti v tem toku ima vselej neskončno blagodejen in urejajoč učinek. Mirit na rednih tedenskih in mesečnih srečanjih opozarja na to in ono, na dobro, slabo ali morda prezrto ... Postopoma tako tudi udeleženci tečajev postajajo vse bolj pretočni za Univerzalno življenjsko energijo, vse boljši mediji za prevajanje urejajočih frekvenc ali vibracij, ki so vir miru, skladja, sreče in blagostanja.

Z iniciacijami Veduna Karuna kozmične resonance začne skozi udeležence močneje teči življenjska energija, njena energijska pretočnost pa se od iniciacije do iniciacije vse bolj širi ali krepi. Z rednimi meditacijami s starimi in novimi svetlobno-zvočnimi kodami se zvišuje frekvenčna vibracija človekovih teles (fizičnega in etrskih), prav tako se razširja človekova zavest, ki tako dobiva 'krila' (uvide). Intuicija je vse boljša, spoznanja pa vse natančnejša in dragocenejša. Tako vidimo vse širše in jasneje ter bolje razumemo sporočila življenjskega dogajanja in morebitnih težav. Uglašujemo se z 'višjezvenečimi' ravnmi bivanja in višjedimen zionalno (duhovno) resničnostjo, s tem pa se povečujejo tudi ustvarjalnost in sposobnosti (samo)zdravljenja. Bistri se razumevanje življenjskega namena in lastne poti. Tako se gradijo sreča in obilje, pa osveščanje in razgrajevanje vzrokov neprijetnosti. Orodje za to so energij ske svetlobno-zvočne kode, visokozveneč in ušesu neslišen zvok, ki valuje skozi vse obstoje če – Univerzalna življenjska energija; prvobitni zvok svetlobe ali svetloba zvoka.

Veduna kozmično resonanco gradi  pomagala, ki izhajajo iz obsežne svetlobno-zvočne abece de, nekdaj znane in v rabi v različnih kulturah in duhovnih tradicijah ter v različnih obdobjih zemeljske zgodovine. Mirit vsak mesec prejme še kakšnega novega, kanalizira nove svetlobno - zvočne ključe. Vse novo tudi nemudoma podeli s tečajniki, v pisni besedi pa tudi z drugimi. Da bi svet zazvenel bolje in popolneje, ljudje pa bi lažje pregnali iz svojega uma in čustev svoje nesrečnosti in trpljenje, neljubeznivost, netolerantnost, napadalnost, nezdravo tekmovalnost ...

Tehnike uglaševanja z vsemi ravnmi zavesti in resničnosti, z Zemljo, s Kozmosom in z Božan skim Virom življenjske energije so pred tisočletji poznale različne duhovne tradicije sveta in misterične šole predvsem za lajšanje življenjskih tegob in razvijanje duhovnih sposobnosti. Žal je dandanes človeštvo skorajda povsem pozabilo (razen nekaterih osveščenih Indijancev, Aboridžinov, Tibetancev, Sibircev, Havajcev ...) veliko modrost in moč povezovanja, brezpo gojne ljubezni in vsepovezanosti, ki trajno omogočajo mir in blagostanje ter polnost spoznanj. V tej metodi so različne šamanske tradicije združene v eno. 
Prav tako z Veduno odkrivamo zdravje v pradavnini. Mirta Omrzelova je kozmična telepatka, ki je o tem napisala istoimensko knjigo. Od leta 2000 živi brez običaj ne hrane, je torej pranojedka, ki se hrani s kozmično energijo. Odkriva in razvija transcenden talne tehnike slišnega in neslišnega zvoka/vibracij (predvsem Veduna kozmično resonanco, ki je izšla iz tradicionalnega reikija za duhovni razvoj - shiki ryoho ali budistični men-ho ter drugih ezoteričnih tradicij sveta) z »vódenim gibom« in »vódenim zvokom« (onkraj običajnega uma) in je pionirka na tem področju. 

Starosvetni glasbeni jeziki in kulture ljudstev ter narodov sveta zvenijo kot spev mavrične različnosti. Podobne so si in različne hkrati. V njih se zrcali logika staroveške in mitične filozofije življenja, za katero je ključno strpno prisluškovanje življenjskim oblikam in zvoč nim valovanjem ter sočutna vsepovezanost z naravnimi cikli in ritmi, z razsežnostmi duha, z vesoljem, Zemljo in vsem obstoječim, ki odpira polno zavedanje. Vez z lastno dušo. Med zvočnimi gradniki glasbenih jezikov različnih kultur je slovanska izraznost prepoznavna kot mehkoba melanholične duše, lahko pa tudi kot vznesena radost, ki prigovarja k ekstatične mu plesu, privzdiguje duha, širi zavest in uresničuje želje. 

Zvočno valovanje je v zasnovi že vse, kar je. Njegova podpirajoča vozila so domiselno pripravljena glasbila, ki podpirajo spontano porajanje zvočnih obrazcev in kod − ključev skrivnosti, ritmov in melodičnih niti bivanjskih svetov naše resničnosti. Družina urejajočih in zdravilnih planetarnih zvokov je magična in prefinjena alkimija, navdihujoča in pomirjajoča. Je mozaik zgodovinskega spomina in navdiha. Je brezčasno v času in utrinek večnosti.

Vedun je staroslovanski ansambel za staro in prezrto glasbeno izročilo sveta; ansambel za staro meditativno glasbo in oživljanje spiritualnih zdravilnih zvokov kultur sveta. V svojem glasbenem restavratorstvu ansambel Vedun, kot prvi v slovenskem, evropskem in celo svetovnem prostoru, ponovno obuja prvine spontanega ustvarjanja glasbenikov-medijev oz. muziciranje v poltransu. Ansambel svojemu izvajanju dodaja nekdaj pomembno svečeniško ali šamansko in zdraviteljsko noto, zvoku pa večnivojsko globino, izjemno urejajočo in zdravilno moč ter učinkovitost. Podobno kot neštete generacije posvečenih glasbenikov pred njimi, Veduna sprejema svojo odgovorno vlogo umetnikov, duhovnih učiteljev in terapevtov hkrati. Glasbi vračajo zdravilno urejajočo moč in svetost. 

Koncerti ansambla Vedun so ples neobičajnih zvokov, ritmov in harmonij, zrcalo trenutnosti, ki povezuje spoznanja in zavedanje prednamcev z novodobnimi iskanji ter z glasbo in logiko današnjih dni. A bit teh staro‑novih iskanj že na veke ostaja dokaj podobna: sozvočje vsepove zanosti, blagozvočje osrediščenosti. Zdravi tudi knjiga Sozvenenje, ki je hrepenenje po presežnem.  

Izvajanja ansambla Vedun so pravzaprav iskanje celovitosti, dovršenosti, sozvočja in blagoz vočja ter globoke ponotranjenosti; praznovanje različnosti in podobnosti v zgodovinskem spominu kultur in glasbenih praks preteklosti. Polnost iz praznine nadčutnosti v zvočnem izražanju plemeniti izvajalce in poslušalce ter krepko presega običajna glasbena prizadeva nja. Koncerti, zvočne terapije in zgoščenke ansambla Vedun so umetniško-terapevtske stva ritve s harmonizirajočim kanaliziranim/spontanim zvokom ali zvočna preja nikdar ponovljivih zvokov, ki duhovno prebujajo ljudi, širijo zavest tudi današnjim poslušalcem in polnijo človeške duše z milino večnosti in brezčasnosti.

Cyndi Dale (2016) odkrijte, kaj je moč empatije v današnjem življenju,  kako deluje in kako tesno se povezuje s psihologijo, a se obenem razteza še onkraj nje, v sfere, ki jih označujemo kot paranormalne in ezoterične. S pomočjo korakov, tehnik in napotkov, ki so predstavljeni v knjigi, boste znali ob pravem trenutku priklicati svoje empatične moči.

Razvijte kvalitetnejše povezave s svojimi bližnjimi, v življenju prepoznajte dobre vibracije in se naučite izločati slabe. Z močjo empatije se bo način vašega življenja spremenil, povsem naravno se boste povezali s svetom okoli sebe in se naučili ljubiti.

Ugotovili boste, kako globoko je empatija povezana s sočutjem in po čem se razlikuje od usmiljenja. Knjiga vam bo razkrila, da vam je bilo pravzaprav položeno v zibko, da se povezujete z najvišjo modrostjo, jo zaznavate in se z njo čutite uglašene. Sočutno povezova nje je namreč poezija naše duše.

Cyndi Dale (iz Minneapolisa v Minnesoti) je po vsem svetu priznana ameriška avtorica, govornica, zdravilka in poslovna svetovalka. Kot predsednica podjetja Life Systems Services je svetovala že več kot 35.000 strankam. Na široko usposablja ljudi po Evropi, Aziji, Severni, Srednji ter Južni Ameriki. 

Na poti raziskovanja in prečiščevanja po programu Linnove bomo končno začeli poslušati sebe, pridobili zaupanje vase in v svoje življenje, na novo odkrivali radosti življenja brez predsodkov in pritiskov, spoznavali pozitivne plati naravnejšega življenja. Ob pomoči učenja različnih tehnik, izvajanja vaj in poglabljanja stika s seboj boste začeli doživljati trajne notranje spremembe.
Linn (2016) predvideva treninga 28-dnevnega programa, ki je razdeljen na štiri tedne. Vsak teden se navezuje na enega izmed štirih osnovnih elementov narave: zrak, vodo, ogenj in zemljo. Ti elementi so povezani z vašo duševnostjo in ob njihovi pomoči boste začeli ozaveš čati svoj umski, čustveni, duhovni in telesni jaz. Vsak dan boste prejeli avdio posnetek z mojimi navodili in vodeno sprostitveno vizualizacijo za sproti. Delali boste najrazličnejše praktične, zabavne in smiselne vaje in naloge, razvrščene glede na element in vidik, ki mu pripada. 

Gre ji za odpiranje mentalnih prostorov v razpoložljivem času. Ker so naloge in vaje zelo raznovrstne in razdeljene na tri časovne stopnje, lahko izvajanje programa prilagodite svojemu prostemu času, željam in potrebam. Vsak dan si izberimo toliko stopenj, kot nam ustreza.
Prva stopnja po navadi zahteva 15–30 minut vašega časa na dan.
Druga stopnja vključuje prvo in zahteva 30–60 minut vašega časa na dan.
Tretja stopnja vključuje prvo in drugo in zahteva toliko časa, kolikor ste si ga pripravljeni vzeti.

Pregled po tednih - Ob prijavi boste prejeli gradivo in avdio posnetek s predstavitvijo programa ter navodila, kako se nanj pripraviti. Tedenska srečanja bodo vključevala intuitivne naloge, praktična znanja s področja energijske psihologije in energijske medicine, različne uporabne aktivnosti, ustvarjalne mini delavnice in vodene vizualiza cije, ki delujejo na podzavestni ravni in spreminjajo podzavestne zapise. Na teh srečanjih si boste lahko izmenjavali mnenja, izkušnje in doživetja ter se med seboj podpirali. Srečanja so namenjena pripravi na prihajajoči teden in povzetku prejšnjega.
Teden Zraka: Element Zraka predstavlja vse, kar je povezano z razumskim delom vaše osebnosti. V tem tednu boste dvigovali raven razumskega zavedanja, odstranjevali miselno in fizično navlako, uporabljali intuicijo, prepoznavali svoja omejujoča prepričanja, se zavezali stvarem, ki vas poživljajo, usklajevali svoje življenje s svojimi poglavitnimi vrednotami in raziskovali svoje poslanstvo. Skratka, začeli boste ustvarjati prostor, v katerem boste lahko zadihali z vsemi pljuči.
Teden Vode: Element Vode predstavlja vašo čustveno plat. Voda ima očiščujoč in poživljajoč učinek in njene lastnosti boste uporabili za raziskovanje in prečiščevanje čustvenega jaza: celjenje globokih ran iz otroštva, prepoznavanje vsega, kar vam daje ali jemlje energijo, razumevanje in presojanje vaših odnosov, odrekanje negativnim čustvenim vzorcem, kot je recimo vloga žrtve, prevrednotenje svojih življenjskih izkušenj, povezovanje s svojim notranjim otrokom in razvijanje občutka hvaležnosti. Naučili se bomo poskrbeti za čim boljšo pretočnost svojih čustev in življenjske energije. 
Teden Ognja: Element Ognja je povezan z življenjsko silo, z iskro življenja in notranjo svetlo bo. Značilnosti Ognja boste uporabili za povezovanje s svojo duhovnostjo in podzavestjo – aktivno se boste soočili s svojimi strahovi, odvrgli maske in začeli sprejemati svoje »temne plati«. Začeli boste ukrepati in tvegati, prebudili boste svojo ustvarjalno žilico, se učili živeti v tem trenutku in sprejeli to, da ste umrljivi. Ogenj je edini izmed elementov, ki ima moč preobražanja, zato bo ta teden čas ustvarjalnih sprememb, preroda in notranje svobode.
Teden Zemlje: Element Zemlje simbolizira snovno resničnost in vaš odnos do vsega material nega, tudi vašega telesa. V tem tednu boste imeli priložnost, da začnete bolje skrbeti za svoje zdravje in telo, ga negovati in razstrupljati – in ga vzljubiti. Spoznali boste, kako se lahko ob pomoči narave obnovite, prebudite naravne sile v sebi in dobite navdih, kako ustvariti dom za dušo. Zemlja je povezana tudi z ozemljitvijo in manifestacijo oblikovanja prihodnosti, kakršno si želimo.

Na Inštitutu za disleksijo je 20. marca 2017 prof. dr. Zvezdan Pirtošek v predavanju Možgani, evolucija in branje predstavil nevrološki pogled na evolucijo branja in mehanizme disleksije. Zvedeli smo, da sta branje in pisanje evolucijsko precej mlajša možganska procesa, kot sta denimo hoja ali govor; prevzame ju tisti del možganov, ki je bil pred tem zadolžen za spozna vanje obrazov. Sodelujejo še številni drugi deli možganov. Zato je tudi več vrst disleksije glede na to, kateri del možganov se je slabše prilagodil na nove funkcije tega sodelovanje. Da bi lahko brali, moramo imeti vrsto razvitih in medsebojno usklajenih možganskih sistemov. Gre za vidni, fonološki, semantični sistem ter sistem za vzdrževanje pozornosti. Ker je od povezovanja teh možganskih sistemov minilo šele kratkih 5000 let, prihaja pri nekaterih do težjega povezovanja med njimi, posledično pa tudi do težav z branjem in pisanjem.  Po ovinku pridemo do sklepa o pomenu zdravja kot ponovnega povezovanja. 

Česa se zavedamo in česa ne? Nove travme pogojujejo nove kumulativne učinke in zamrznitve blokirane energije kot tretja možnost med bojem in begom. Sartrovi nepokopani mrtveci so tedaj tisti, ki svojih vojnih travm niso odmrznili, krivde pa niso odpustili. Z vajami naj bi te energije somatsko sprostili in se jih tako osvobodili.   Eden najboljših načinov regeneracije (nevro)celic je dober spanec. Žal pa Slovenci slabo spimo. Robert Schwartz (2017) razlaga, zakaj pred rojstvom naše duše načrtujejo, da bomo v življenju doživeli tudi zelo slabe in moreče izkušnje. Naše duše nočejo, da bi bili nenehno travmatizirani. Kako nas potem pripravijo, da se zdravijo? Dejansko ozdravljenje je odvisno od številnih dejavnikov, navsezadnje od naše vztrajnosti in iznajdljivosti. Schwartz se je že pred leti pogovarjal z dušami, ki so o njem vedela vse; ne le, kaj je naredil v življenju, ampak tudi to, kar je mislil in čutil. Spoznal je, da bi poznavanje našega načrtovanja pred rojstvom ljudem po vsem svetu izjemno pomagalo pri zdravljenju. Izjemna spoznanja so povezana z našim pristnim, univerzalnim hrepenenjem. Duša lahko načrtuje sodelovanje v izkušnjah bodisi kot storilec ali žrtev. Pod vodstvom kolektivne zavesti lahko pozdravimo svoje prizadete dele - prikrite probleme zaradi občutkov nevrednosti, nemoči in jeze ter tako omogočamo, da ne bo več incesta, posilstev in drugih oblik nasilja. Iz zgodb o ljudeh, ki so tako kot mi načrtovali svoja življenja, preden so se rodili.

Trodelni možgani funkcionirajo kot en um, kot jaz, mi in vsi v enem.  Če te povezave nima mo, postanemo nasilni in laže uničujemo. Potrebujemo pogum za upoštevanje tega, kar zaznavamo. Brez tega tudi ne izbiramo. Fiziološka travma nastane zaradi blokirane oz. zamrznjene nakopičene energije, ki je ne sprostimo, ker naravnim ritmom, ki so počasnejši kot je tempo življenja, ne dovolimo, da bi se zaključili. Postanemo žrtve ali stranke terapevtov. Levine (2015) razlaga, kako razvoj travme preprečiti in jo transformirati. Podoživljanje travme je lahko škodljivo. Yalom, Levine, Hayeva in Penman se postavljajo v meta-kognicijo z nasveti psihoterapevtom, zdravnikom,... Navsezadnje Sveti duh veje nad vodami.  Zaveda nje je izkušanje navzočega v jeziku telesa. Brez tega ni poimenovanja, razlikovanja, primerjanja, spominjanja, pojmovanja, itd. 

Levine (2015) pojasnjuje, kako nastanejo posttravmatski simptomi, kako se razvijejo in zakaj so tako vztrajni in trdovratni. Položi temelje za razumevanje, ki razblinja zapleteno mrežo mitov o travmi, nadomesti pa jih z enostavnim, celostnim opisom osnovnih fizioloških procesov, ki travmo povzročajo. Četudi naš razum – neokorteks pogosto povozi naše naravne instinkte, ne upravlja travmatskega odzivanja. Od sesalcev se lahko kaj naučimo.  

Z uporabo nekaterih preprostih zamisli in tehnik lahko prirojeno zmožnost za zdravljenje. 
Peter A. Levine proučuje distrese in travme že več kot 40 let. V tem času je razvil metodo (psiho)somatskega doživljanja, naturalistični pristop k zdravljenju travm. Ni se nam treba ukvarjati s preteklimi spomini na travme, ampak je treba le ozdraveti sedanje simptome (2015, 38). Paziti je treba, da ne dodajamo še nove travme npr. pri hospitalizacijah in operacijah. Travmo povzroči kakršen koli vpliv, ki predstavlja nerazrešen problem za telo. S pomočjo zaznavnega čuta ga razrešujemo. 

Zakonca imata različne nerazrešene travme. Ljudje se medsebojno zasužnjujemo s tem, kar nismo in osvobajamo s tem, kar smo. Kar nekoga zadeva neposredno, drugega posredno (de te fabula naratur). Zato nekaj zmoremo zaradi podpore ali ne zmoremo zaradi bolezni. V sanjah sem se pogovarjal s Saleclovo. Dejal sem ji, da lahko odide prej, če začuti, da je ne spoštujem. A dialog sva izpeljala. Tesnoba s travmami, psihosomatskimi doživetji, se z mediji prenaša, kar pa ni dobro. Zato travme niso samo individualne, ampak so tudi družinske in družbene. 

Ne le doma, tudi v javnosti se obudi kak neprijeten spomin, ki blokira. Šamani odtavane duše kliče jo nazaj. Tudi mene kot izgubljenega otroka so starši po radiu vračali nazaj. Še danes nepozornost do sebe štejem kot zavrnitev. Večkrat sem se prehladil zaradi nepozornosti do izgube svoje telesne toplote. Ker rabim več varnosti, topline, sem raje reaktiven kot proaktiv no iniciativen. Zato se sozvenenje z okoljem dogaja v mojo škodo. Bil sem tog in nedostopen. Doslej nisem pomislil, da je moja anksioznost pred spremembami travmatičnega izvora. Prav tako tudi ne na to, da se družbena neenakost dogaja tako, da nekateri drugim njihovo energijo 'kradejo', drugi pa jo prehitro izgubljamo. Tako se ohranjamo sovražniki samemu sebi, ki ne bomo tega in onega, ker je predrago. Ekonomska cena se mi je pogosto zdela previsoka. A vse ima svojo takšno ali drugačno ceno. Duhovni boj ni samo duhovni, je tudi energijsko-informacijski strošek ali vložek. Potrebovali bi kak novejši priročnik NLP-ja. Prek notranjih čutil vem, kaj mi pripovedujejo zunanja. Zdaj razumem funkcijo sidranja in druge tehnike za re-integracijo razdrobljenih delov svoje kompleksne osebnosti.            

V članku Številčne kode, ki zdravijo je Grigori Grabovoi, priljubljeni jasnovidni ruski doktor znanosti matematike, v svetu – in na medmrežju – vzbudil zelo veliko zanimanja z večmestnimi številčnimi kodami, ki naj bi jih mnogi uspešno uporabljali za zdravljenje različnih bolezni. Na spletu je mogoče brati o ljudeh, ki so si po njegovi metodi menda pozdravili hude, neozdravljive bolezni ali so jim po operativnih posegih znova zrasli odstranjeni organi, kar je nepredstavljivo. Bistvo njegovega zdravljenja je vizualiziranje in koncentriranje na posebne številčne kode, s čimer bolni ljudje frekvenco določene bolezni nadomestijo s frekvenco zdravja ter menda ozdravijo.

Nietzsche bi bil vesel, če bi s svojim telesom ozdravil tudi celo civilizacijo, ki je v njegovih očeh pacient. Življenje je sovražno do vsega, kar je šibko, minljivo, karm se zdi kot suha veja na drevesu. Nietzsche ni vedel, kakšno pomembno dilemo je zapustil zanamcem: ali nas kako delo okrepi ali oslabi in celo uniči. To mora izkusiti vsak sam. s tega vidika je Lamarckov izrek 'raba organe krepi' le delno resničen, ker jih zloraba oslabi ali celo uniči. Meje rabe se je treba v starosti ali še prej tudi učiti spuščati navzdol. Moja recidiva prehladov, ponovnih kašljanj v l. 2018 že kaže na to, da pridem iz 'zravljenja drugod' slabši domov.   

Joyce . W. Hawkesova (2012) nam poroča o svojih izkušnjah na navdihujočih popotovanjih, od vkopanosti izključno v znanost do njenega novega življenja zdravilke - vključno z vsemi "čudnimi" dogodki, od obsmrtne izkušnje do hoje po žerjavici in učenja pri balijskih zdravil cih in šamanih - nam omogoča raziskati lastno zmožnost zdravljenja na vseh ravneh.

Joyce W. Hawkes se osredotoča na ustvarjanje ravnovesja med biološkimi in duhovnimi energetskimi svetovi. Kako dosežemo, da te specifične energijo sozvenijo v optimalnem zdravju? Praktični del vključuje 10 meditacij – kombinacij, ki izražajo po eno lastnost človeškega in eno božanskega in njihovega medsebojnega učinkovanja kot pot k preprostosti.
 
Odkrivamo navdihujoče ugotovitve o jeziku svojih celic in o njihovem sporazumevanju in dotikanju. Na biološkem ozadju bodo vzniknile podobe uma in telesa, uvidi in zdravilne tehnike za pridobivanje moči, na nepozabnem notranje popotovanju. Ponuja dragocena orodja za pridobivanje zdravja na celični ravni, za krepitev duha in za večje zavedanje bolj skrivnost nih plati življenja. V tej povezavi bi omenil še knjižico Biokemija za vsakdanjo rabo Požek Novak Tončke (1990), ki stremi k zdravemu življenju.  

Imam več sogovornikov o zdravju. To vlogo je težko vzdržati, ker je stalna nevarnost, da pre slišim tistega, ki je imel prav. Nekateri mislijo komercialno, drugi rutinsko. Jaz morda skeptično. Ne poznam svoje univerzalne ravni, ki določa manifestno. Vtis imam, da plačujem  napake na nazaj. Tudi Tončka je v tej nevarnosti. Koliko ljudi je že nesrečnih ali pa so že umrli, ker so v življenju v nečem bistvenem zgrešili. 

Megla (2018) spregovori o stresorjih (tistih, ki si jih povzročamo sami in takšnih, ki nastajajo zaradi naših odnosov v družbi in njenih vrednot), o možganih in njihovi povezanosti s čre vesjem, o serotoninski dieti (za hujšanje in zoper depresijo), o raznovrstnih oblikah samo pomoči (prehrana, diete, zelišča in prehranski dodatki) ter preizkušenih tehnikah za fizično in psihično regeneracijo. Megla je za svoje nerazumljive bolezenske simptome iskala pojasnila in rešitve tako v nevroznanosti in medicini kot tudi v komplementarnih, holističnih in alternativnih zdravilnih sistemih.

V njej je združila najnovejše znanstvene raziskave, predavanja in zapise nevroznanstvenikov, nevrobiologov, psihologov, nutricistov, sociologov in zdravnikov. Vsebino je večkratno preverjala na spletnih straneh ameriških in britanskih zdravstvenih in raziskovalnih ustanov, kot so klinika Mayo, Tehnološki inštitut Massachusettsa (MIT), Johns Hopkins Medicine, Univerzitetni klinični center Maryland, Medicinska fakulteta na univerzi Harvard, Ameriška nacionalna knjižnica za medicino (US National Library of Medicine), ameriški laboratorij Berkeley, Kalifornijski tehnološki inštitut idr. ter jih dopolnila z znanstvenimi predavanji na odmevnih in priljubljenih konferencah TED.

Določene stresorje si povzročamo sami, drugi pa nastajajo zaradi naših odnosov v družbi in njenih vrednot). Najde povezavo med možgani in črevesjem, govori o serotoninski dieti (za hujšanje in zoper depresijo), o raznovrstnih oblikah samopomoči (prehrana, diete, zelišča in prehranski dodatki) ter preizkušenih tehnikah za fizično in psihično regeneracijo. Serotonin ska dieta je nastala na podlagi večdesetletnih raziskav na MIT, ki so prinesle pionirska odkrit ja. Steber raziskav je dr. Richard Wurtman, profesor za nevroznanost na MIT ter profesor nevrofarmakologije na Harvardu. Njegove laboratorijske raziskave so pripeljale do 1000 znanstvenih študij in 200 patentov (!).V njih se je izdatno posvetil nevrotransmiterjem (acetoklinu, dopaminu, serotoninu, idr.), ki so prenašalci sporočil med možganskimi celicami. 30 let raziskav na MIT je pokazalo, da je serotonin tesno povezan s prehranskimi (debelost) in razpoloženjskimi (depresija) motnjami, pa tudi s sezonsko depresijo in krizo ob prenehanju kajenja. Izdelali so serotoninsko dieto, ki je v njihovih laboratorijih raziskana in klinično potrjena.

3.Obeležja samozdravljenja

Z metodo energijske informacije je mogoče vplivati na številna področja življenja; uravnotežiti telesno težo, obnoviti celice, se pomladiti, izboljšati svoj finančni položaj in tako dalje. S to metodo naj bi bilo mogoče doseči vse. Če je to v dobro vsemu človeštvu in tudi našemu planetu. »Vsakdo se mora odločiti zase sam in sprejeti odgovornost, jasno izraziti namero in jo začeti izvajati. Pri delu s temi metodami je zelo pomembno, da verjamemo vase in v to, kar počnemo. Vendar ta edinstvena metoda ne dopušča kombiniranja z drugimi metodami, še manj kakršnihkoli manipulacij.
Smo na pragu velikih sprememb v dobi Vodnarja, ki jih kot izboljšave na bolje začnemo pri sebi. Prav stik planeta Zemlja s fotonskim pasom Plejad nam napoveduje hitro spreminjanje. Pri tem gre za globalni skok zavesti. Smo namreč v postopku zdravljenja na vseh ravneh bivanja. Živimo v času odkrivanja laži in resnic, težimo k ravnotežju, da bi spoznali misijo svojega življenja in razloge življenja tukaj in sedaj. Novo znanje z uporabo številčnih kombinacij ponuja popolnoma novo energijo. Koncentracija na števila povečuje hitrost misli, dokler se ta ne pokrije s hitrostjo realizacije. Tu se rodi nova kakovost naše ustvarjalnosti v miru in radosti, v živosti in lahkotnosti bivanja. Slabe vibracije nas ne dosežejo več. To znanje je namenjeno ljudem, ki smo rojeni v tem času, da bi razširili zavest in doprinesli k reševanju in harmoničnemu razvoju človeštva. Eno od težišč tega učenja je preprečevanje globalne svetovne katastrofe. Vsi smo hologramsko povezani, zato vsi vplivamo drug na drugega. Sami izbiramo, kakšen svet si želimo okrog sebe. Ko spreminjamo sebe, spreminjamo svet in nasprotno. Vsi smo eno, naša naloga pa je, da začnemo spreminjati stvari pri sebi. Vse, kar naredimo v življenju, se zapiše v informativno polje okrog nas. Če delamo v dobro sebi in drugim, pozdravimo sebe. To čuti vsa zemlja, ves svet.
Kako rešujemo težave? 1. Ugotoviti moramo, kaj je prekinilo ravnovesje in nas pripeljalo do neugodja, bolečine, zavisti, trpljenja, žalosti,... . Morda zato, ker imamo občutek, da smo v službi zapostavljeni in nas sodelavci ne marajo, ali če nas doma kdo moti. 2. Poiskati ustrezno kodo, ki bi rešila težavo, kodo za izboljšanje odnosov s sodelavci. 3. Morda nam bo to vrnilo mir in srečo. Kodo lahko uporabimo tudi neposredno, denimo za zaščito pred prometno nesrečo, očiščenje vode in hrane, proti oteklim bezgavkam itd.
Učenje Grabovoija vsakomur ne glede na njegove sposobnosti, omogoča, da s številčnimi kodami izboljša zdravstveno stanje in se nauči upravljati življenjske okoliščine. Dr. Grabovoi predaja svoja spoznanja in vedenja dalje, da bi vsakdo lahko prepoznal svojo neomejeno ustvarjalno moč za upravljanje sveta,« (Vlasta Arzenšek).
Po holografskem konceptu, vsak delček organizma predstavlja cel organizem v malem (DNK predstavlja informacijo o celoti). Zdravje je občutljivo dinamično ravnotežje med našim fizič nim, eteričnim, astralnim, mentalnim, spiritualnim telesom. Zdravje predstavlja pretok vitalne življenjske energije skozi vsa telesa, bolezen pa je stagnacija, ali blokada te energije. Že stari kitajski zdravniki so ta tok življenjske energije slikovito primerjali s tokom reke od izvira do izliva. To življenjsko moč so poimenovali »naravna zdravilna moč«.

Sestavni del vsakega živega bitja je naravna tendenca k samoozdravitvi in to se dogaja nepre kinjeno, stalno na podzavestnem nivoju. Če k temu na zavestnem nivoju damo možnost, se ta samoozdravilni proces lahko tudi pospeši.
Prvi korak so postopne, a obvezne spremembe slabih navad (prekomerna, nepravilna in nekva litetna prehrana, »zloraba« hrane, alkohola, kave, sladkorja, nikotina, neaktivnost, fizična, čustvena in mentalna nehigiena). Nobena terapija ne bo uspešna, oziroma ne bo dolgoročno učinkovita, če bomo nadaljevali z enakimi napakami v načinu svojega življenja.

Drugi korak k naši ozdravitvi so zunanji stimulansi, oz. naravne terapije energetske medicine (akupunktura, aromaterapija, homeopatija, magnetoterapija, kiropraktika, terapije z zvokom, barvami…detoksikacija in podobno), ali pa kombinacija vseh navedenih terapij skozi SCIO (računalniški biofeedback – biresonantni antistres sistem).

Akupunkturne točke, ki se nahajajo na površini naše kože (med fizičnim in eteričnim tele som), so v bistvu vhodno-izhodna vrata za življenjsko energijo, ki vibrira na različnih frek vencah. Točke so povezane v energijske kanale (meridiane), ki potem naprej komunicirajo z organi in deli telesa, katerim pripadajo. Vsi organi so energijsko in funkcionalno medsebojno povezani ter ravno tako vsak del sekunde pošiljajo in sprejemajo (biofeedback princip) infor macije iz centrale – naših možganov. Že tisočletja so nam dostopna znanja in veščine zdrave ga življenja, preventive in stimulacije v težnji k samoozdravitvi. Na telesno-duševnem področ ju se sami zdravimo (self-traitment). Bolezen  prinese novo zdravje in ne tistega, ki smo ga imeli pred njo. To dejstvo kaže, da bolezni ni smiselno preprečevati. Kako pa je mogoče, da jo človek sam premaga, da sam ozdravi? Očitno nosimo sile ozdravljenja v sebi, kar lahko dobro opazujemo vsako jutro in zvečer. Nedvomno smo zvečer bolj bolni kot zjutraj. Če smo dobro spali, vemo, da nas je spanje naredilo bolj zdrave. Pri tem odkrijemo nekaj zelo zanimivega: procesi ozdravljenja, ki tečejo ponoči močneje, imajo prednost. Tudi procesi rasti so ponoči intenzivnejši kot čez dan. Vse, kar ima opraviti z izgradnjo in ozdravljenjem, je vezano na noč in stanje človeka pri nočnem počitku. Nasprotno pa je podnevi, ko smo budni. Budnost je proces razgradnje. S tem, da smo budni, postajamo bolni. Budnost črpa zdravje, nasprotno pa nas spanje naredi bolj zdrave. Pomembno je najti ravnotežje med enim in drugim stanjem. Zdravo je hoditi spat ob 22h. 

EFT tehnika je oblika psihološke akupresure, pri kateri se s konicami prstov nežno tapka po meridianih je akupunktura brez igel. Medtem, ko tapkamo po meridianih, se s pravilno verbalno komunikacijo identificira težavo in se odstranjuje negativna čustva in težav, ki jih imamo. S pomočjo EFT tehnike se v kratkem času dosega velike spremembe in olajšanja.
 
To je zelo preprosta in zelo učinkovita tehnika, ki zagotovo deluje! Znanstveni dokazi in primerjalne študije so potrdile učinkovitost in prednost EFT tehnike pred drugimi tehnikami, kjer se je EFT tehnika izkazala za bolj učinkovito metodo, pri zmanjševanju in odpravljanju strahu, bojazni, zaskrbljenosti, kot druge običajne metode.

Z uporabo EFT tehnike se je npr. krvna slika v samo 10 minutah znatno izboljšala: krvna 	
slika  pred in po uporabi EFT tehnike. Z EFT tehniko se uravnoveša energetski sistem v telesu in psihološki stres ter fizična bolečina dobesedno izgineta. Ponovna vzpostavitev ravnotežja v energetskem sistemu omogoča telesu, da si zopet povrne izgubljene naravne zdravilne sposobnosti in se začne samo zdraviti.
 
Čustvena in fizična olajšanja, ki jih dosežemo z EFT tehniko, pogosto omogočajo popolno telesno ozdravitev in, ker je kakovost življenja povezana s čustvenim zdravjem, je pomembno, da se osvobodimo vseh negativnih čustev. Negativna čustva, ki jih imamo v sistemu-v našem telesu, so kriva za vse fizične in psihične težave in bolezni. Do negativnih čustev pride, ko nekaj ali nekdo zmoti naš energijski sistem, to pa so lahko določene okoliščine, misli, osebe, spomini, ki povzročajo motnje v našem energetskem sistemu.

Prednosti in koristi uporabe EFT Tehnike so: EFT tehnika je  orodje za samopomoč, ki vam prinese takojšnje olajšanje. Je zelo močna, a hkrati zelo preprosta tehnika za uporabo, ki je učinkovita pri odstranjevanju vseh negativnih čustev, ki so glavni krivci za naše psihične in fizične bolezni.
Samozdravljenje z občutki ljubezni je lažje kot preobrazba slabe volje. Naša energija pač izra ža naše razpoloženje, zato je dobro, da se naučimo sami uravnavati lastno razpoloženje, kajti s tem hkrati uravnavamo svoj pretok življenjske energije. Nemoten pretok je namreč osnovnega pomena za naše zdravje: kadar nismo pretočni oz. je v nas polno blokad, je naravni pretok naših ustvarjalnih energij onemogočen in predstavlja resno grožnjo zdravju. Večina bolezni je posledica blokade naravnega pretoka človekovih ustvarjalnih energij.
Zanimivo je, da naj bi se posamičnik k samozdravljenju vedno znova spodbujal, da mu ne bi samomotivacija zanj 'zaspala', tako da bi ponovno podlegel slabim navadam. Kot ga k temu spodbuja komercializacija, pa ga k prvemu spodbujajo vsakoletni sejmi 'narava – zdravje', dao yah, itd. Nihče ni samooskrben brez zunanje podpore.   
Podjetje Biyovis Holding skrbi s svojimi celostnimi pregledi in preparati za naše zdravje v 12 državah. po elektromagnetnih valovih celic ugotavlja stanje našega telesa. Obljubljajo učinkovito pomoč pri ohranjanju zdravja. Seveda moramo biti disciplinirani in slediti navodilom.  
Blokade energetskega toka pomenijo beg pred bolečino. Potlačitve v nezavedno vodijo v zasvojenosti. Ljudje smo prepričani, da se bolečini lahko izognemo tako, da prekinemo energetski tok, ki nosi bolečino. Zidovi, ki smo jih zgradili, da bi se zavarovali pred ranami, nam preprečujejo povezanost z našim globljim jedrom ali bistvom.
Čakre  delujejo kot organi za sprejemanje energije iz vesoljnega energetskega polja, ki mu lahko rečemo kar vesoljno polje zdravja. Energija, ki jo vsrka in presnovi vsaka čakra, potuje nato naprej v predele telesa, ki so posamezni čakri najbližji. 

Če čakra nepravilno deluje, je moten vnos energije v telo, s tem pa je sčasoma okrnjeno tudi delovanje organov in drugih delov telesa. Prizadeti del telesa oz. organ oslabi, njegova imunska sposobnost je šibka in nazadnje človek zboli. 

Vsaka čakra ima svojo enkratno sposobnost zapisovanja naših življenjskih izkušenj, prepri čanj, misli, čustev, zaznav, idej, vrednot …, ne glede na to, ali so pozitivne ali negativne. Vsaka od čaker upravlja z določenim področjem našega življenja. Delujemo točno po progra mu, ki smo si ga vtisnili v čakre. Vsak avtor predstavlja delovanje čaker na svoj specifičen način. Ne vemo kako je vanje zapisana naša življenjska zgodba. Kot čistimo naše fizično telo z vodo, naše mentalno telo z odpuščanjem. Vsaka človeška zadeva ima svoj jezik. Chapman piše o 5ih jezikih ljubezni in 5ih odpuščanja.

V čakrah je zapis naše avtobiografske zgodbe o zdravem ali bolnem življenju. Življenje po blokiranih čakrah pomeni, da zbolimo, po odprtih pretočnih čakrah smo pa zdravi. Skrivnost zdravja je v ravnotežju energij.    

Izkušnje kažejo, da je še bolj pomembna kot skladnost posamičnika z družbenimi oz. politič nimi težnjami, skladnost s samim seboj. Če posamičniku ne uspe premagati družbenih pritis kov ali razrešiti osnovnih konfliktov iz otroštva, sčasoma zboli. Rak se danes pogosto navaja kot preizkusno točko obračuna s svojim dosedanjim napačnim načinom življenja.  Ni dovolj le samokontrola misli, ampak tudi čustev. Videli smo, da niso pomembne le pozitivne misli, ampak tudi pozitivna čustva. V tem oziru razlikujemo dve vrsti ljudi – tisti, ki hočejo in tisti, ki nočejo slišati resnice oz. diagnoze svojega stanja. 

V prebujajoči svetlobi  vsakdo lahko zdravi sebe in druge. Pravzaprav to tudi počnemo v vsakodnevnem življenju, čeprav tega morda ne imenujemo tako. Spomnite se, kaj storite, ko vas v telesu nekaj zaboli – z dlanmi se nagonsko dotikate bolečega predela in mu s tem pošiljate zdravilno energijo – sami sebe torej zdravite. 

Če to počnete z občutki ljubezni, so vaši dotiki veliko bolj učinkoviti, kakor če to delate s slabo voljo. Naša energija pač izraža naše razpoloženje, zato je dobro, da se naučimo sami uravnavati lastno razpoloženje, kajti s tem hkrati uravnavamo svoj pretok življenjske energije. Nemoten pretok je namreč osnovnega pomena za naše zdravje: kadar nismo pretočni oz. je v nas polno blokad, je naravni pretok naših ustvarjalnih energij onemogočen in predstavlja resno grožnjo zdravju. Večina bolezni je posledica blokade naravnega pretoka človekovih ustvarjalnih energij.

Do določene meje si s pomočjo internetnih informacij lahko določimo diagnozo, s pomočjo opisov simptomov, ki jih občutimo in seznam obstoječih zdravil. To je manj zanesljivo kot to dela zdravnik, ker pomeni eksperimentiranje s samim seboj.  

Larson (2010) svetuje, kaj lahko storimo za zdrav način razmišljanja.  Ker s čustvenimi stanji kot so gorje, obup, razočaranje, pobitost, malodušnost najbolj blokiramo optimalno delovanje naših energetskih pretokov, so potrebne za njihovo premagovanje veščine obvladovanja čus tev, da bi postali kreativni in uravnoteženi in občutili radost in srečo, ki predstavljata največje dobro človeka. 
Znanje za samozdravljenje je Eden delno neformalno prevzela predvsem na daljnem Vzhodu. Na osnovi opravljenega tečaja in izkušenj lastne prakse se je naučila videti energijo in zdraviti sebe in druge s pomočjo (samo)uravnavanja energije po metodi dotika (touch health).  To metodo je mogoče uporablja ti hkrati s kakršnimkoli drugačnim  načinom zdravljenja, ker jih  ne ovira in nima nikakršnih stranskih učinkov. Vsak do lahko s tapkanjem in masiranjem telesnih meridijanov spodbudi svoje telo ali telo drugega, da tako poživi oz. deblokira energi jo. Najbolj učinkovite vaje je zbrala v »Petminutni dnevni rutini«. Po svojem integrativnem pristopu je Eden znana po vsem svetu, zlasti v ZDA. V avtobiografskem modelu je samozdravljenje pogoj za pomoč drugim.
Ihan (2011) ve, da se je treba tedaj, ko sposobnosti telesa upadajo, treba vesti čim bolj discipli nirano.  Zato  je ravno šibkost telesa tisto, kar nas dela zveste samemu sebi in sočutne do drugih. Le odprto rano lahko Bog pozdravi, kajti le resnica, ki boli, tudi osvobaja. 
Distres nas privede v nenaravno neravnotežje (disbalans). Če traja dalj časa, oslabi naše zdravje, ker telo uporablja svoje rezerve in moč, da se lahko na naraven način bori z njim. Naj navedemo nekaj stresorjev: toksini (onesnažena hrana, voda, zrak, tiskokovine, kemikalije, detergenti, kozmetični preparati…), mikrobi (bakterije, virusi, paraziti, glivice…), travma (fizična, psihična, čustvena), vplivi iz okolja (vlaga, veter, suša, vročina, mraz…tehnološka in druga  žarčenja, radiacije, X-žarki…) pomanjkanje ali presežek prehranskih substanc (mine rali, vitamini, beljakovine, maščobe, encimi…) mentalno-čustveni vzroki (pretirana skrb, strah, jeza, bes, srd, pohlep, ogorčenost, žalost…) in tudi pomanjkanje ljubezni, prijatelj stva, intelektualne stimulacije, neznanje in nezavedanje dejanj, ki vplivajo na naše telo…potem pa še dedni faktorji, konstitucija…itd. Posledica te dezorientacije je, da ne znamo več poslušati lastnega telesa in nanj sploh pozabimo, tako kot na bitje srca. Zato je pomembno je, kako posamičnik obvladuje distres. Število dejavnikov tveganja distresa je več je, kot jih lahko obvladujemo.  
Kristus je prišel v Palestino, da bi nam pokazal ljubezen, da bi nam pokazal, da je narava božanskosti ljubezen. Popolno ljubezen je prvič izrazil v  človeku. V 2000 letih večina še vedno ni izrazila tistih kvalitetnih duhovnih energij, ki jih je zapustil svetu. Svetniki in duhov no prebujeni so uresničili kvaliteto čiste ljubezni. Ko so izrazili Božjo ljubezen, so dosegli relativno popolnost, ki jo bomo nekoč izražali tudi mi. Ni nenavadno, da je Jezus kot simbol ljubezni tudi zdravilec. Tudi nekateri indijski guruji zdravijo z močjo modrosti.

Ni vseeno, ali  goji posameznik do lastnega zdravja pozitiven ali negativen odnos. Čim bolj se umika država iz javnega zdravstva, tem bolj je vsak sam odgovoren za vzdrževanje zdravja tako preventivno kot kurativno, ko je že v procesu zdravljenja. Skrb posameznika za lastno zdravje postaja tem intenzivnejša, čim starejši je.  Še vedno je možna pot do zdravega posa meznika v zdravi družbi. Vseh bolezni se ni mogoče izogniti, nekaterim pa se ni treba izpostavljati. K skrbi za lastno zdravje sodi upoštevanje preizkušenih nasvetov kot so medita cija, prehrana, gibanje, naravno okolje. Vsak odrasli v reviji Zdravje in drugod najde profile, ki mu lahko pomagajo – psiholog, socialni delavec, radiestezist, maser, kiropraktik, akupunk turist, homeopat, bioenergetik, psihoterapevt, astrolog, skupina bolnikov. Vemo tudi  s kakš nimi pripomočki si lahko pomagamo glede na to, kaj komu pomenijo simboli, mandale, mudre, mantre. 

S. Somers (2013) je pionirka na področju zdravja žensk. V intervjujih z najnaprednejšimi zdravniki s področja anitiaging medicine odkriva razsvetljujoče in rešilne informacije za nara ven pristop k življenju, brez uporabe zdravil. Razloži nam 8 korakov do resničnega zdravja, ki predstavljajo mejnik medicine prodora.

Kako nam kristali pomagajo do uravnotežene energije? Človeško telo je v 70% iz vode, ki ima neuravnoteženo molekularno strukturo. Ko se dobro počutimo, so vibracije celic 100 %, ko se počutimo slabo so na 80 % in ko zbolimo na 50 % ali manj. S starostjo je telesnih tekočin vedno manj, kri je gostejša, srce težje dela (oslabelost srčne mišice), spomin je slabši. Kristali s svojimi vibracijami strukturo bode v našem telesu spravijo v pravilno ravnovesje. Torej kristali spremenijo strukturo vode v našem telesu v pravilno, kar nas umiri, sprosti, da lažje zaspimo. 

»V kristalu imamo čisto evidenco obstajanja formativnega življenjskega principa. Ne  more mo razumeti življenja kristalov, ker so le živa bitja.« (Nikola Tesla) Kristali so najvišja oblika razvoja v svetu minerala, s pravilno razporejenimi atomi, ioni in molekulami. S pomoč jo kristalov se lahko sami na enostaven način osvobodimo napetosti, nervoze, travm, stresa, strahu, prebudimo intuicijo in emotivno inteligenco, občutljivost, obvladujemo lastno energi jo. Kristali, drago in poldrago kamenje so lahko okras in odraz moči, odvisno od tega v čigavih rokah se najdejo. Njihova osnovna naloga je uravnoteženje in zdravljenje telesa, uma in čustev. 

Po holističnih predpostavkah pa posameznik zboli, če ima takšen nezavedni obrazec in  če dela več, kot je uskladil. Hedonistično zasnovani trenutni užitki so dolgoročno bolj škodljivi kot asketski princip odloženega užitka oz. ugodja.      

Sami  se zdravimo s poslušanjem-zaznavanjem sprememb v telesu, s samozaupanjem v učin ke sprejetih ukrepov, s pozitivnimi mislimi, čisto zavestjo, molitvijo, neprestanim treningom fizične in psihosocialne kondicije, zdravo prehrano oz. zdravim načinom življenja.  

Samozavedanje je prvi pogoj samozdravljenja. Goddard (2015) meni, da tistega, česar ne določimo kot resnice o sebi, ne moremo prebuditi v našem svetu. Torej, zamisel o sebi, kot na primer: jaz sem močan, jaz sem varen, jaz sem ljubljen, določa svet, v katerem živimo. Kojc je to imenoval zaupanje v prasilo. 

Priročnik Samozdravljenje za bolnike (Pisk, 2011) je najobsežnejši doslej. Vključuje 22 avtor jev, 7 recenzentov, 35 zdravstvenih težav na 407 straneh. Iz vsebine priročnika: značilni znaki in simptomi, kaj mora mo vedeti, ko se odločamo za samozdravljenje, kako si lahko pomaga mo sami brez zdravil, katera zdravila lahko uporabljamo: kemijskega ali naravnega izvora, zdravilna zelišča.
Duhovni način zdravljenja je dopolnilo klasično-medicinskemu. Kadar drugi osebi na duhovni način pomagamo da ozdravi, delujemo v alfa stanju. Proces ozdravitve je naravna posledica alfa ravni možganske frekvence. Smo eno. Naša ločena telesa so nepovezana v objektivnem fizičnem svetu, toda naši, navidezno ločeni umi, so v resnici povezani v subjektivnem, nefizič nem svetu.
Vaše zdravje v prihodnosti je v največji meri odvisno od nas. Raziskave kažejo, da lahko posa meznik zmanjša tveganje za srčne bolezni za več kot 80 % in tveganje za rakasta obolenja za več kot 60 %, in to preprosto z zdravo izbiro prehrane in načina življenja. Mnogi domevno zbolijo zaradi genov prednikov, a so prevzeli le nezdrav način življenja, ki prej ali slej pogojuje takšne bolezni. To pa lahko popravimo.
Don Colbert nam v 50ih majhnih korakih vam predstavlja, kako se lahko naučimo, kar je na videz nemogoče. Tudi če ste že precej poučeni glede zdravega življenja, boste v knjigi našli mnoge nove, pomembne, koristne in praktične informacije, ki bodo vam in vašim bližnjim pomagale k boljšim odločit vam za zdravje in življenje.
Z upoštevanjem dobrih nasvetov bi  v 50ih dneh na zdrav in naravni način pridobili več energi je, se počutili bolje,  izboljšali svoj videz, zmanjšali stres, postali bolj učinkoviti pri delu in se veselili vsakega svojega dneva?
Colbert (2013) piše z vidika dolgoletne zdravniške prakse, pa tudi zaradi celovitega pristopa, saj avtor gleda človeka ne le kot telo, ampak kot celoto telesa, duše in duha. Daje tudi nekaj duhovnih, a praktičnih navodil na temelju svetopisemske modrosti, kot jo uporablja zase in za svoje paciente. Ta modrost bo dodatna pomoč vsem, ki podobno kot avtor verjamejo v zanesljivost in moč besede Svetega pisma ter hkrati cenijo spoznanja znanosti in sodobne medicinske tehnike.
Lahko se še vprašamo:
1.  Koliko vode potrebujemo vsak dan in kakšna voda je najboljša?
2.  Kateri znaki kažejo, da premalo spite, in kako se vsak dan dobro spočiti?
3.   Kako izbirati ustrezno hrano, ki vašemu telesu prinaša življenje in ne smrt?
4.   Kakšne so izjemne koristi dobre telovadbe in kako lahko postane vaša redna spremljevalka?
5.   Kaj vse lahko storite, da očistite svoje telo nakopičenih škodljivih snovi in se zaščitite pred njimi?
6.   Kje in kako dobimo najpomembnejša hranila, ki jih potrebujete vsak dan?
7.   Kako v vsaki situaciji obvladovati stres, da ne bo škodoval našemu zdravju?

Po Donni Eden (2012) so naše roke zmožne silne medicine – »energijske medicine« -, ki poleg tega da pomiri telo lahko prepeči bolezni ali jih pomaga preboleti. Morda je najboljša novica o energijski medicini ta, da je dostopna že danes, čeprav številni vodilni misleci v zdravstvu verjamejo, da bo to zdravljenje prihodnosti. Prav tako je njena tudi energijska psihologija, ki je dostopna slovenskim bralcem. 

Elemente energijske medicine se lahko naučimo in jo uporabljamo s katerim koli načinom zdravljenja, ki so vam ga predpisali. Lepota energijske medicine je v tem, da ne ovira drugih zdravstvenih postopkov in nima nikakršnih stranskih učinkov.

Ta priročnik nam pove, kako delati z energijskimi sistemi svojega telesa, da bi spodbudili svoje fizično, psihično in duhovno zdravje ter počutje, je ta priročnik kar pravšnji. S tem zna njem  lahko prebudimo  dva milijona let starega zdravilca v nas, in spoznamo 9 medsebojno povezanih energijskih sistemov, ki nenehno vplivajo na stanje telesa, uma in duha. Nauči mo  se okrepiti imunski sistem, ublažiti glavobol in druge bolečine, izostriti um in spomin ter uravnati številna druga nesorazmerja v telesu. Skratka – bodimo v toku, da bomo v toku optimalnega življenja. 

Lahko pa gremo v energetsko bogate kraje, kjer  krepimo naš imunski sistem, npr. v Terme Portorož, kjer nas čakajo razne masaže, 42 000 let staro pramorje, ki je pomoč pri zdravljenju kožnih, respiratornih in lokomotornih težav, z aktivnostmi pospešimo pretok limfe. Tam je mila klima, ki jo pogoju-jejo bližnje Soline.   

Edenova prikazuje, kako lahko z energijo svojega telesa spremenite svojo nevrologijo in možganske vzorce, ki zadržujejo nezaželene navade, neprilagojene čustvene odzive in samo omejujoč način razmišljanja. S to strategijo trdovratne fobije pogosto izpuhtijo že po nekaj minutah; posledice zgodnjih travm, ki trajajo vse življenje, lahko popustijo ali povsem izginejo; neobvladljiva jeza lahko hitro postane krotkejša; celo fizične težave lahko doživijo pozitiven preobrat, kjer je drugim načinom zdravljenja spodletelo. Z vajo okrepimo moč vplivanja na naše  strahove, bolečino in uničujoče vedenje. Vse te tehnike predpostavljajo Glasserjevo moč samonadzora.

Eden (et  al. 2013) ponuja preprosta dostopna navodila, ki vam bodo pomagala premagati: strah, občutek krivde, sram, ljubosumje ali jezo, spremeniti neželene navade in vedenje in izboljšati sposobnost za ljubezen, uspeh in uživanje življenja. Prva polovica Obljub energijske psihologije je podobna Garyjevemu Priročniku za izvajanje EFT-ja , ki ga lahko brezplačno dobite na internetu, le, da se je David lotil zadeve bolj znanstveno. Dodal je razlago, kaj se v telesu dogaja med tapkanjem, kaj se dogaja z možgani, Izločanje preveč hormonov ni dobro. Kortizol reže po telesu. Jeza škoduje ne le lepoti, ampak tudi zdravju. Nekdo ali nekaj nas naj ne bi delala nervozne. Primeri  reševanja različnih težav so poučni. V drugi polovici knjige so energijske vaje za pomiritev, in okrepitev energij v telesu in za izboljšanje počutja. Večina teh vaj je tudi v knjigi Energijska medicina. 

Kombinacija EFT-ja in energijske psihologije, ki je tehnika EFT, obdelana še s strani psiho loga in energijske medicine, odlična za izboljšanje počutja in dviga energije v telesu.  

Edenina Energija ljubezni (2015) razstavlja različna orodja, ki vam pomaga razbliniti spore, in podaja energijske vaje za spodbujanje splošnega občutka radosti in dobrega počutja. Ta uporabni vodnik služi kot zmogljivo sredstvo za vsakogar, ki si želi ustvariti bogato partnerstvo in ohraniti iskrico, ki obdrži razmerje razburljivo.

Li Wu (2017) nam predstavlja najpomembnejše oblike energijskega zdravilstva kot so: tradi cionalna kitajska medicina (TKM), ajurvedska medicina ter tibetanski nauk o čakrah in avri. Priročnik vam ponuja praktične nasvete, kako si lahko ob številnih pogostih zdravstvenih težavah učinkovito pomagate sami.

Li Wu (2017) predstavlja življenjsko energijo in odgovarja na vprašanja:
- Kako nastanejo bolezni?
- Kako jih lahko preprečimo?
- Kaj težave lajša ali zdravi?
- Kaj lahko naredimo sami in kaj naredi terapevt?

Prepoznajte blokade v energijskem ravnovesju, ki povzročajo bolezni, in obudite moči samozdravljenja – z zelišči, čaji, ustrezno prehrano, masažami, meditacijo, taj čijem, jogo, akupresuro.

Ne pozabimo, da z vajami dosegamo naslednje cilje:
- ubranost telesa, duha in duše
- večjo vitalnost in življenjsko moč
- zdravljenje bolezni, ne le blaženje simptomov
- sproščanje blokad v energijskem ravnovesju telesa
- prebujene moči samozdravljenja: v svojem telesu se spet počutimo kot doma
- skrb za zdravje in boljši življenjski slog

Feldenkrais metoda ni telovadba, temveč sistem vaj, s katerimi preusmerimo slabe vzorce obnašanja in gibanja. Metodo je razvil dr. Mosche Feldenkrais, fizik, inženir, znanstvenik in inštruktor juda. Menil je, da potrebujejo naša telesa korenito psihično preobrazbo, s katero bomo izboljšali držo, gibčnost, koordinacijo, ravnovesje, zmanjšali bolečine v mišicah in našemu telesu omogočili nov način gibanja, mišljenja in samozavedanja. To bomo dosegli, če bomo določene slabe vzorce, ki so postali navada (npr.: neprimerno vstajanje iz sedečega in ležečega položaja, neprimerno spanje in vsakodnevna hoja, dvigovanje in spuščanje predme tov, ipd.) pozabili in ustvarili ter ozavestili nove.

S Feldenkrais metodo si lahko pomagamo tudi pri stresu in drugih vsakodnevnih tegobah, saj nas ta uči, kako se v takšnih situacijah odzivati. Metoda je primerna za vse starostne skupine, za povsem zdrave in tiste, ki imajo motnje v gibanju. Zelo priporočljiva je tudi za nosečnice. "Feldenkrais je delo na sebi s pomočjo giba, dotika in svoje lastnega gibanja."
Samozdravljenje ne predstavlja samo tehnike. Gre za relativno nov koncept način zdravljenja telesa. Samozdravljenje nas meditativno popelje v sebstveno jedro, kjer najdemo notranji mir, radost, obilje, ljubezen, svobodo in neskončno živost zavednega popolnega stanja. Učimo se biti popolni (kakor je naš Gospod) v nepopolnosti vsakdana.
Vsa trpljenja, ki jih živimo v svojem življenju so odsev našega notranjega stanja, ki prekrivajo naše bistvo in nas ločujejo od realizacije in zavedanja kdo smo in od kod prihajamo. Ravno tako nas ločujejo, da bi ozavestili kje se nahaja vse kar iščemo v zunanjem življenju.
Samozdravljenje omogoča vse, kar iščemo v zunanjem življenju. Predstavi notranjo moč, ki je zakrita z našimi bolečinami, travmami, vzorci in različnimi prepričanji. Ozaveščanje  vse dokler ne ozavestimo naše bistvo – ki je mogočna živeča živost in zdravilna energija in se podamo na popotovanje samozdravljenja. Z našim bistvom, ki se nahaja v notranjosti telesa se lahko v popolnosti in zavedno ločimo od notranjih energijskih bolečin, ki posledično zasije skozi naše telo kot najlepša mogočna roža.
Spoznanje in občutenje tega optimalnega bistva nas popelje na pot harmonije, ki osvetli tudi največje trpljenje in bolečine v našem življenju z lastnim vstopom v notranjost telesa in dotikom. Kljub pomoči drugih ljudi in učenja, ki jih prejemamo od drugih ljudi smo mi tisti, ki moramo oditi v notranjost telesa in ozdraviti bolečine. Način učenja do sebstva je Samozdravljenje. Stone (2013) razlaga različne tehnike do ozdravljenja bolečine, ki ga prekrivajo. Gre za resnico sprejemanja, dopuščanja in odpuščanja, ki je  pot mogočne transformacije telesa in življenja.
Kmalu bomo bolj vešči kvantnega vplivanja na celičnih ravneh telesa.  Več bomo vedeli o škodljivih učinkih individualizma, ki poraja medosebno odtujevanje, ker vsak živi sam zase in se bori zase. Odsotnost socialnega čuta pomeni, da bolnik nima zadostne podpore za zdravljenje in smisla za življenje.   Je že res, da se narava samoorganizira, vendar pa naj bi bil posamičnik ozaveščen, da k temu cilju teži. Očitno je, da se na določeni točki organizem regeneraciji nepovratno upre. To skušamo odlagati čim dlje. Zato je danes kar največje število starostnikov. 

Pomen žajblja je v antiki veljal za skoraj univerzalno zdravilo. V starem Rimu je veljal za zdravilo nesmrtnih (njegovo ime salvius izhaja iz salvare - zdraviti). Ima večstransko dobre učinke proti vnetjem grla, glavobolu in za dober spomin proti Alzhaimerju, za vitalnost, … Tinkturo uživam proti vnetjem. V zadnjem času poleg žajbljevega čaja pridobiva pri nas na pomenu industrijska konoplja. Od l. 2017 dalje jo  predpisujejo tudi zdravniki pri nas. V svetu je znano, da konoplja nima le pozitivnih učinkov.    

Hamilton  (2010) raziskuje moč vplivanja vizualizacije,  prepričanja, ljubezni  in pozitivnega  mišljenja na naše telo na primerih različnih bolezni pacientov, ki jim je obravnaval. Z medita cijo o zdravljenju v kvantnem polju – s katero izpeljemo spremembe na atomski ravni Hamil ton drugače kot Chopra prikazuje, kako je mogoče uporabiti domišljijske in miselne procese za spodbujanje telesnih obramb in zdravilnih sistemov ter se tako spopasti z vsako boleznijo ali bolečino. Spoznamo, kako se s prepletanjem znanosti in prepričanj lahko ozdravimo učinkoviteje kot kdaj poprej. Imejmo pred seboj vizijo popolnega zdravja. 

Človek naj bi upošteval naravni ritem dneva in noči ter letnih časov. Vsako bitje ima svojega sovražnika in tudi svojega rešitelja, ki ga lahko imenujemo tudi doktor. Kolmanova (2016) predstavlja zdravilnosti dreves kot doktorja. Starodavna znanja in tehnike  želi posodobiti, da bi vsak prepoznal izjemno moč dreves in s pomočjo teh gozdnih zdravnikov  ponovno vzpostavil naravno stanje svojega telesa in duha.
Opisuje, kako razlikovati drevo, ki daje (moč, jasnost misli, psihično stabilnost itd.) od drevesa, ki jemlje (bolezen, bolečino, žalost itd.), katero drevo ustreza človekovemu energij skemu polju in psihofizičnemu stanju, kako komunicirati z drevesom, V teoretičnem delu opisuje lastnosti dreves. Daje praktične nasvete, ko predstavlja tehnike zdravljenja s pomočjo dreves, da klienti svoje znanje lahko uporabljajo v vsakdanjem življenju.
Kako lahko aktiviramo naravne moči telesa za samozdravljenje? Avtorica daje navodila, ki jih je preizkusila v praksi. Človek je energijsko polje Duha. Ko se polje oslabi nastane bolezen. S pravilnim načinom življenja nam te sile služijo. Gre za pravilno uporabo božanskih eteričnih moči, ki prežemajo vse oblike življenja, o zgradbi eteričnega telesa in njegovem delovanju, o duši in zemeljskem telesu, o nagovarjanju eteričnih moči pri glavobolu in migreni, o ravnanju pred operacijami, o pomenu barv in tonov in o njihovem delovanju na dušo in človeka, o reakciji telesnih celic na negativne misli in na zdravila in še mnogo drugega.

Stojanović (1996) govori o 5ih zakonih bioenergije, sevanju s čakrami, o človekovih različnih zdravilnih močeh in drugih paranormalnih zdravilnih lastnostih... 1. Pozitivna in negativna energija v auri naj bi bili v razmerju 90,1 : 9,9, 2. Energetski stabilizator mora vsebovati 14, 97 % celotne negativne energije v auri, 3. v auri 10,93 mH, 4. To razmerje v telesu ne sme odstopati od tega, kar je v auri.  5. Harmonija je določena s prvimi 4 zakoni.   
 
Florjaničeva (2017), ki je učenka Donne Eden, je prepričana, da so vaje energijske medicine enostavne in učinkovite, primerne za vse starosti. Bolezen nastane, kadar se energije križno ne prepletajo, ampak potekajo vzporedno. S Kordiševo pojasnjuje, da gre za uporabo naših rok: tapkanje po določenih točkah meridianov,  nežne masaže. Poznamo keltsko tkanje, vaje trojne ga grelca in vranice. Kar težko verjamemo, da je  zdravje odvisno od našega občutka notranje varnosti. Zato si predstavljajmo da božji mir povezujemo od prve do zadnje čakre na vseh 7 nivojih.   Redno se raztezajmo, da energija kroži po nas. 

Brofman (2010) je prepričan, da se vse, kar se dogaja v našem telesu, najprej zgodi v naši zavesti,  zato lahko tudi zavestno to tudi ozdravimo. Te vzorce zavesti se učimo prepoznavati s pomočjo zdravilcev. Brofman (2010) predpostavlja, da je telo ogledalo zavesti. Brofman se je to naučil iz lastnega primera dobre prakse, ko je zbolel za rakom in se pozdravil v dveh mesecih. Zdravljenje pred stavi kot tehnologijo zavesti  - vrsto orodja, ki je na voljo vsako mur, ki se tega procesa želi naučiti.  Vzhodne tradicije združuje z zahodno psihologijo oz. medicino Zdravljenje kot ogledalo je predstavljeno tehnično preprosto. Predstavlja vse čakre kot sistem barv. Nanje meditiramo in si predstavljamo, da na osnovi zaznav energije in usmerjanja na prizadeta področja le-ta zdravimo zdaj in tukaj. Odločimo se, da se to zgodi. Seveda vizualizacija s pozitivnim mišljenjem – afirmacijami podpira rehabilitacijo. Ponavlja, da lahko pozdravimo karkoli, ko uravnotežimo naš sistem. Vsaka bolezen je le blokada energij. Na enak način lahko zdravimo tudi druge. Pri nekaterih traja zdravljenje le nekaj minut, pri drugih ur ali nekaj dni ali nekaj tednov oz. mesecev. Odvisno od njihove (in naše) senzitivnosti in tega, kaj si predstavljajo, da je mogoče. Najgloblje možno izkustvo je v duši, ki jo simbolizira vijolična barva, zunanje telo pa je oblečeno rdeče. 

Brofman ve, da smo v ravnovesju, kadar in dokler se na okoliščine odzivamo optimalno. Ko  pa se srečamo s prevelikimi napetostmi ali fizičnimi težavami, se nam ravnovesje, naravno stanje zavesti, poruši. Z samozdravljenjem pa se povrnemo v ravnovesje. To delamo vedno znova, ker smo deležni pozitivnih in negativnih energij. Poskrbimo, da se čim manj izpostav ljamo negativnim vplivom. Vemo, da brez vere ni ozdravitve. Zdravniki, homeopati,… so zunanja kontrola stanja. Sledijo naslednji postopki: 1. odločite se, kaj je cilj, 2. spodbujajte predstavo, da se to zdaj dogaja, 3. da je zdaj dejansko. Z novim stanjem se poistovetimo. Ozdravimo na vseh ravneh. Zame je pomembno, katere energije naj sprostim, se razbremenim. Zdravimo se lahko z belo (Marijino) svetlobo in z barvo vsake čakre posebej. 

Molitev k Mariji za zdravje: Blagoslovljena bodi Marija, odeta v beli plašč polna milosti in usmiljenja.  Predstavljam si, kako se odpiraj vrata za duhovne darove in da pomagaš prositi nebeškega Očeta za moje (in naše) zdravje. Vem, da mene in nas blagoslavljaš in objemaš. Vem, da Stvarnik objema v svojih rokah vsa dela svojih rok. Občutim(o) njegovo uslišanost in se venomer zahvaljujem(o) se tebi in njemu za dosedanja ozdravljenja, poguma, vsega, kar potrebujemo.   

Meditacija na čakre

Čakre, vrteča kolesa, energetska telesa. Vrtijo se kot vetrnice v vetru usode, kot urne vrtavke  plešejo ples vesolja.  Usmerimo pozornost na prvo, najpočasneje vrtečo koren(nin)sko čakro za naše drevo življenja. Dovoli, da naše telo preplavi in prečisti Kristusova kri. Počutimo se popolnoma varne. Izdihujemo ves (di)stres, povezani smo z neskončno energijo zemlje. Počutim se varnega in polnega življenjske sile. Prosimo, da bodo naši primanjkljaji postali veseli doživljaji. S tem plamenom očistimo tudi svojo preteklost, obenem pa to željo pošljemo tudi drugim. 

Nato sledimo do templja temnorumene sakralne čakre. Predstavljajmo si, da vse želje postanejo poglobljene in usklajene, predane, izpolnjene. Presvetlimo vse boleče točke, kjer smo jih morali opustiti, zatreti ali odstraniti.  Spomnite se besed: dal sem vam življenje, da bi ga imeli v izobilju. Izdihujemo  stres in ponovno čutim spolno energijo. Smo ustvarjalni in trdno zasidrani v družinsko življenje.
Nadaljnja postaja je Pleksus solaris, hara, moč samokontrole, moč predelave, socialnih transferjev. Presvetlimo jih za urejene pretoke, za očarljive prehode od strahov k dobremu počutju.  Želimo si  zdravje. Izdihujemo stres, počutimo se opolnomočeni.

Pri srčni čakri želimo samo ljubezen. Predstavljajmo si, kako zelo ljubimo in kako smo ljubljeni. Širimo ljubečo prijaznost do vseh ljudi. Izdihujemo stres, počutimo se ljubljene varovane s strani božanskih sil.
Grlena čakra modrine je čakra komunikacijskih pretokov. Govorimo sproščeno, umirjeno. Počutimo se varne govoriti v svojem imenu. 
Čakra  tretjega očesa uvidov v preteklost in prihodnost. Izdihnimo strah pred resnico in vdihnimo pogum za nove uvide. Na ultra violičnem ketru, sanskari smo sami, vsak zase in vsi skupaj sprejemamo darove in doživljamo srečo. Eno smo z vsem. Zahvalimo se vsem čakram za optimalno harmonično delovanje. Zaupajmo božanski sili, ki nas brezpogojno ljubi.

Uporabljajmo naslednje afirmacija za svoje čakre od zgoraj navzdol: 

- kronska čakra - Popolnoma se zavedam in sprejemam voljo višjega uma
- tretje oko – sprejemam popolno odgovornost za svoje misli, besede in dejanja
- brezpogojno ljubim sebe in druge, ko se dajem in  tedaj, ko sprejemam
- sončni pletež – sprejemam polnost svojega življenja brez strahu in občutka krivda
- sakralna čakra spoštujem svoje in tuje potrebe
- korenska čakra - zavedam se svojega položaja na zemlji in vem, da bodo moje potrebe zadovoljene.

Včasih odrasli težko presodimo, kdaj se lahko sami zdravimo, kdaj pa je treba priti k zdravniku, ki  je nenadomestljiv. Salutokrati se že preventivno skušajo zavarovati pred vsemi boleznimi. Še vedno skrb za prehrano in zdrav slog življenja preveč prepuščamo prehranski in farmacevtski industriji. Do določene meje je to zaradi hitrega tempa življenja in naše pomanjkljive informacijske zdravstvene pismenosti potrebno. Vendar pa se brez celostnega koncepta zdravja ne zavedamo sebe kot psihofizičnih bitij, pri katerih je duševno zdravje prav tako ogroženo kot telesno. Holford (2009) trdi, da se tudi duševno zdravje da ohranjati z zdravo prehrano.  Duševnim  boleznim se pogosto pridružijo še telesne bolezni in  obratno; kroničnim telesnim boleznim se rade pridružijo različne duševne bolezni, najpogosteje depresija.

Ogorevc (2005) je združil izkušnje, ki sem jih pridobival skoraj 20 let izobraževanja in delova nja na področju bioterapije. Posamičnik je vedno sam odgovoren za svoje zdravje in dobro telesno ali psihično počutje; vsak lahko na sebi uporabi različne načine duhovnega zdrav ljenja, ki jih tudi bioterapevt uporablja. Vse tisto, kjer smo bili prizadeti brezpogojno odpusti mo, osebam, dejanjem. Zlasti odpustimo sebi, ker smo tam, kjer smo bili agresivni do drugih najbolj prizadeli sebe. Vsak travmatični dogodek sprejmimo ljubeče. Po potrebi večkrat ponoviti, da res zajamemo vse vidike in da smo iskreni. Agresivni smo, če drugemu ne damo izbire.  . na zavedno in nezavedno lahko pogledamo s stališča jina in janga. Na zavedni ravni gre z posledico, na nezavedno pa za vzrok pri isti stvari. Nekdo je napaden od zunaj, ker ima tak program.  

Pojasnjuje  negativne vzorce razmišljanja in ravnanja ki nas razočarajo. Z Ogorevčevim priročnikom se podajamo v notranji svet in raziskali, zakaj vas nekaj pri sebi moti, zakaj ste vedno znova nesrečni zaradi ponavljajoče situacije. Poučimo se, zakaj je večina bolezni in dogodkov karmičnega značaja in kaj sploh pomeni diagnosticiranje na podlagi karme. Opisan je postopek samopomoči, naštete so najpogostejše bolezni našega časa in vzroki zanje. Posebno poglavje je namenjeno agresiji, ki jo nosimo v sebi in je temelj naše bolezni.
Ogorevčevi pogledi na zdravje, bolezen in zdravljenje, na življenje, ki ga zmoremo bolj ali manj obvladovati, moramo zaobjeti s perspektive delovanja karmičnih zakonitosti. To pomeni tudi, da bolezen in težave razumemo kot agens naše duhovne rasti; če tega ne ozavestimo, lahko ponavljanju naši napačnih ravnanj in odločitev sledi razpad duhovnih struktur. Karmična diagnostika je primerna predvsem za tiste, ki želijo dvigniti zavest na višjo raven in z razumevanjem sebe in sveta pospešiti svojo evolucijo. Vsakega zanima, kako se lahko sam zdravi. Najprej je treba v to verjeti, nato se naučiti čistiti informacijsko energijske strukture, ki motijo tekoč pretok energije skozi vse ravni našega bitja. Uporabi dve metafori: 1. Naša duša je kot reka, ki teče proti izlivu. 2. Vsaka travmatična izkušnja, škodljivo razmišljanje, slabo čustvo in dejanje pa predstavlja kamen, ki je padel v to reko. Nekateri kamni so v reki še iz naših prejšnjih življenj, nekatere so vrgli tudi naši starši. Sprva so ti kamni v reki nemoteči in le neznatno ovirajo pretok vode. Ko pa se jih nabere dovolj, lahko ustvarijo nevarne brzice ali reko zajezijo.
Odrasli se učimo na področju zdravja, prehrane, zaščite življenjskega okolja, zaposlovanja itd. Vsebine  izobraževanja so povezane in zasnovane na lokalnih izkušnjah, obstaja tudi del vsebin, ki imajo skupne imenovalce za vsa okolja: ustvarjanje ravnotežja med prebivalstvom in naravnimi zaloga mi, zaščita okolja, preventiva pred uporabo drog, boj proti sodobnim boleznim, terorizmu, kriminalu itd. Zato je izobraževanje odraslih je generator sprememb. Zlasti športniki pretiravajo z jemanjem prehranskih dodatkov za zvišanje imunosti. 

Prvi cilj tenzegritete je, da živimo zavestno in z namenom. Teologinja z diplomo iz psihoterapije, učiteljica tenzegritete, pogumna raziskovalka duše in duha. Brez šuma sede na stol ob mizi, si naroči skodelico čaja in se radovedno zazre vame, pripravljena podeliti skrivnosti iz zakladnice modrosti staromehiških vračev z nami.
Magične kretnje so samo del širšega vedenja tenzegritete. Obstajajo tudi rekapitulacija, zalezovanje, sanjanje, praksa tišine ter praksa, imenovana gledališče neskončnosti.
Magične kretnje pomenijo magične prehode do našega energetskega telesa. Vsak, ki jih je kdaj izvajal, ve, da se je že po nekaj kretnjah spremenilo njegovo počutje.
Beseda tenzegriteta je izposojena od arhitekta, inženirja, znanstvenika in sanjalca R. Buckminster Fullerja in pomeni hkrati tenzijo in integriteto, fenomen, ki ga je opazoval pri drevesih in drugih naravnih strukturah. Mi smo torej kot drevesa v naravi, ki se fluidno prilagajajo spremembam v njej npr. vetru.
Sodobni človek živi v drugačnem svetu, kot je živel antični človek, in zaradi tega so magične kretnje prirejene temu življenjskemu slogu. Perujski antropolog Carlos Castaneda, učitelj mehiškega šamana don Juana in zadnji nagual (nagual je naravni vodja, mojster mističnega znanja, op. a.) njegove veje, je magične kretnje priredil za sodobnega človeka.
Magične kretnje so ustvarili antični mehiški čarovniki v stanju zvišane zavesti. To so bili ljudje, vidci in vedci, ki so živeli v Mehiki tisoče let pred španskim prihodom.  Niso pa jih ustvarili, ampak so bile odkrite. Višja zavest je preprosto stanje, ki ga v resnici vsi ljudje izkušamo večkrat dnevno, ne da bi se ga zavedali. Tedaj se vključi energetsko telo, ki je čista energija ljubezni.
Je več kot šest nizov zavesti, ker se vedno znova se ustvarjajo novi. Niso dokončni. To so energetske kretnje in z njimi obudimo svoje energetsko telo. Zavedati se začnemo energetske ravni. Lahko se zavedamo energije dreves, skal, zemlje, zvezd, ki nam dajo lahko določene informacije iz njihovega sveta. Prek predmetov ali določenih krajev lahko vstopamo v tiste svetove, iz katerih ti predmeti izhajajo. Energetska raven seže daleč, skorajda v neskončnost.
Prvi cilj tenzegritete je, da živimo zavestno in z namenom. Da hodimo po poti srca. Iskanje svobode je tukaj mišljeno kot svoboda percepcije. Maternica je zanimiv organ, in ko jo s temi kretnjami prebudimo, nam poda praktične občutke budnosti in jasnosti. Znotraj nje obstajajo kreativne energije, iz nje prihaja določeno vedenje. Tudi moški jih lahko izvajajo. Je pa res, da lahko naredijo manj ponovitev.
Namen kretenj je ozaveščanje preteklosti. Rekapitulacija ima to nalogo, da osvobodi vso tisto energijo, ki je ujeta, zato, da bi imeli svobodo percepcije. Da bi lahko dojemali človeka takšnega, kot je, v njegovi celostnosti kot fizično in energetsko telo.
Za vaje rabimo le malo prostora, dvakrat dva metra in voljo. Tako kot pri vsaki vadbi je treba biti pozoren na sklepe in na svojo trenutno raven energije. Pomembno je, da magične kretnje čutimo, ne samo izvajamo. Potrebna je kontinuirana vadba 10 do 15 minut na dan. Lahko pa tudi več.
Rekapitulacije so tradicionalne - formalne in podrobne. Pri prvih naredimo seznam ljudi, ki smo jih srečali v svojem življenju, in gremo skozi vsak dogodek z njimi. Pri drobnih pa  zalezujemo temo, skozi katero hočemo doseči določen uvid. Pri slednji poiščemo prizor, ga z notranjimi očmi pregledamo, dovolimo, da gre skozi naš spomin, in potem s pomočjo magičnih kretenj privabimo svežo energijo v ta stari pogled. Opazujemo, kako se obnašamo v določenih trenutkih. Ugotovimo na primer, da imamo določeno telesno držo, določena čustva, da delujemo iz nekega vzorca. Tako prehajamo od dogodka do dogodka, in ko pozorno pregle damo vse, vidimo, da  imamo vedno enak dvogovor v sebi, neki vzorec, ki ustvarja našo osebno zgodovino. Za vse to rabimo veliko potrpežljivosti in zavedanja. Ne gre le za premika nje glave in dihanje, ampak sodeluje vse telo. Sodeluje tudi trebušni del, ki vodi glavo sem in tja. Gre za močno ozaveščeno intuicijo.
Zalezujemo energetsko telo. Energetsko telo je za vidce bistvenega pomena, to je naš izvor, s katerim smo povezani prek srca. Za Carlosa Castanedo je sodobni človek puščavnik, ki se ne zaveda, da nosi vodo s sabo na svojem hrbtu. Energetsko telo je tudi telo sanjanja, je naša resnična duša dvojčica. Zalezujemo tudi svoje vzorce vedenja zato, da jih lahko spremenimo, da živimo v skladu s svojim energetskim telesom.
Med sanjami razvijemo sposobnost, da med spanjem izstopimo iz svojega telesa in se gledamo, ko spimo? To je bolj končni rezultat. Začetni pa je, da se tedaj, ko se že med spanjem zavedaš, da sanjaš. Carlos Castaneda pravi, da obstajajo tudi posebna, tako imenovana organska bitja, ki jih srečujemo, ko zavestno sanjamo. Ta bitja nam v zameno za našo energijo dajo nekaj svojega znanja. Vendar pa je tako, da če si dovolim, da v svojem realnem življenju ne morem na pravi način uresničiti svoje volje, potem je enako tudi v svetu sanjanja. Če nekdo pometa z mano tukaj, na tem svetu, bo tudi na drugem. V resnici pa imamo svobodno voljo, lahko sodelujemo z organskimi bitji ali pa ne sodelujemo.
Gospa vadi že 17 let, uči se pri Cleargreenu, organizaciji, ki jo je vzpostavil Carlos Castaneda s pomočjo svojih družabnic, Florinde Donner Grau, Taishe Abelar in Carol Tiggs. Z njimi sem bila že večkrat skupaj v Mehiki, obiskujem pa tudi njihove delavnice po Evropi in Ameriki. Znamka Tensegrity je zadnjih nekaj let zaradi številnih zlorab zaščitena, da bi do ljudi prihajalo celotno znanje.
Don Juan je dejal Carlosu Castanedi: Sodobni svet danes bolj kot kdaj prej potrebuje nove ideje in zavedanje o tem, da posedujemo energetsko telo, svojo dušo. Magičnost gibanja je skupina povezanih posameznikov, ki s pomočjo energijsko gibalno – dihalne in meditacijske tehnike, ki jih učijo na individualnih in skupinskih delavnicah po vsej Sloveniji, raziskujejo sebe in svoje sposobnosti, da bi se tako osvobodili omejujočih vzorcev,... namerno prihajajo do srčnosti in svobode.
»Če ste lastnik sistema človeški duh & telo in ne izrabljate vseh njegovih potencialov, bi lahko situacijo primerjali s stradanjem in življenjem v bedi, ko imate na bančnem računu milijone,« je v svojem celostnem vodniku za duhovni razvoj Kezele je predaval o Sinhroniciteti, prebujanje celote po svoji najnovejši knjigi.
Lindripetova (2006) predstavlja čakre v smislu energetske samopomoči. Za močne dražljaje nisem primeren. Iz prakse vemo, da sta samoomejitev in samorealizacija povezani. Ena je pogoj drugi. Neskončnost je za nas že onostranstvo, čeprav se zadnje čase o njem ne govori pogosto niti v teologiji.   Lindripetova (2006) izhaja iz naslednjih značajev: 1. Shizoidni (lat. shisis - razcep), 2. puer aetrenus, 3. Žrtev oz. mazohist, 4. Perfekcionist, 5. Kontrolor. Verjetno je v ponavljajočih dejavnostih, ki jih izvršujemo, vzrok naših bolezni. Zato nam te tipične značilnosti odkrivajo bolni ali zdrav vzorec. 

Čedalje bolj se prepričujem da ima le krščanstvo resnično transformacijo. Energetski tip nastane že v zarodku. Puer aeternus je oralna struktura. Če nas mati v prvih dveh letih ni energetsko zadovoljila, čutimo posledice vse življenje. Verjetno drugim krademo njihovo energijo. Danes je veliko ljudi prizadetih v 1. čakri, ker nimajo nikoli dovolj energije. Zato so tudi razlage nastanka želje iz primanjkljaja oz. praznine.
  
Dešifriranje celičnega spomina, sprostitev vitalne energije in ozdravitev. Ko prepoznamo škodljive energijske vzorce, zapisane v celičnem spominu in jih nadomestimo z dobrodejnimi zapisi, odpadejo vse težave in bolezni. Ali si lahko predstavljate, kako bi bilo, če bi bili pretežni del svojega življenja zdravi in srečni? Zdi se, kot da je to skoraj nemogoče? In vendar se morda lahko temu približamo. Kako? Tako, da poskušamo vzdrževati svoje življenje v ravnovesju. To pomeni, da se zavedamo, kaj se z nami dogaja in kaj je tisto, kar nas je vrglo iz ravnotežja potem pa delujemo tako, da namesto šodljivega zapisa ustvarimo nasprotnega.

Vsem fizičnim boleznim botruje distres. Sledi padec imunskega sistema, nezadovoljivo dihanje, vznemirjen srčni utrip, padec energije, utrujenost, nesposobnost celic, da opravljajo svoje naloge, vse do fizičnih poškodb tkiva. Ko se to zgodi, so naši obrambni mehanizmi že tako slabi, da podležejo škodljivemu delovanju. Če ozavestimo konflikte, dvome in strahove, jih laže obvladamo.

Najprej seveda ublažimo simptome, potem poiščemo vzrok.  Nova medicina nam daje jasne smernice, kako se lahko dokopljemo do pravega vzroka. Nemški zdravnik, teolog in fizik dr. Ryk Geerd Hamer predstavlja natančne vzorce poteka reakcij našega organizma od travmatič nega dogodka do ozdravitve na psihičnem in fizičnem nivoju. Spoznavamo osnove  povezano sti in medsebojni odvisnosti v delovanju psihe, možganov in telesa, ki ga sprožijo čustveni pretresi kot tudi pet naravnih bioloških zakonov, ki nam pomagajo raziskati vzroke  zdravstvenih težav. Videti je, da si lahko sam svoj terapevt le tako, da si tudi za druge, ker sprejemaš od drugod, da bi dobil kaj zase. Primere takšnih avtorjev smo že navajali.

Nikoli ni dovolj poudarjen terapevtski pomen harmonične urejenosti lepote. Vsaka beseda, vsak pogled, vsako dejanje in vsak nasmeh, lahko prinese srečo drugim ljudem. Vsak konec je nov začetek (Seneca). Veliko upanje ustvarja velike  ljudi, zato radostno prihajamo v nove čase 2018. 

3.1 O pomenu osebne telesne kulture za zdravje

V Sloveniji lahko rekreativni in profesionalno-tekmovalni šport še razvijamo z ustrezno zakonodajo in organizacijo z dobrimi vaditelji. O razvojnih strategijah bi bila potrebna še razprava. Na področju športa vlada v svetu korporacijsko-borzni kaos. Vlada podpira samo profesionalni šport in pozablja, da je ta že nezdrav, ker stiska iz posameznih tekmovalcev poslednje napore za zmago za sako ceno. Pozablja pa tudi, da je rekreativni šport podlaga profesionalnega in da je edini celosten. Čeprav prodirajo psihosomatski pristopi čedalje bolj v metode športnega treninga, pa vendarle s stilu 'kruha in iger' navsezadnje zanima večino le rezultati – rekordi. Vsaka specialistična dejavnost vključno s športno terja od posameznika predvsem specifične napore, toda sčasoma se pokaže, da človeku enostranosti škodujejo. 

Tudi na drugih področjih dejavnosti se pokaže, da bi poleg realne pragmatične politike rabili še politiko hrepenenja oz. možnega razvoja. Tudi športni vaditelji ne razlikujejo med menidž mentom in vodenjem: med kontrolo izvedbe nalog z opozarjanjem na napake in usmerjanjem izvajalcev k odličnosti. Srečno ujemanje nastane tedaj, ko športnik naleti na takšnega trenerja, ki prav takšnega potrebuje. Nekateri ljudje, ki so nagnjeni k vodenju, potrebujejo takšne ki so usmerjeni k stvarem, drugi pa so nagnjeni k dinamičnemu, sočutnemu vodenju in ustrezajo takšnim, ki rabijo več osebnega razumevanja. To je tudi razlika med športom kot trdim delom za rekorde in športom kot prostovoljno in celo svobodno dejavnostjo. Profesionalna identiteta je lahko s pomočjo NLP treninga ali brez. Učitelj ali trener brez NLP je statičen. Inspiracijsko vodenje sloni na vrednotah. Transformacijsko vodenje pomeni soustvarjalno, soigralec in sopotnik.  Le športne vadbe v kraljestvu svobode vodijo do uspeha, po katerem delo, ki ga opravljamo z veseljem zanima tudi druge in ga zato priznajo.
 
Danes se več govori o psihosomatskem razstrupljanju telesa. Eden izmed njih je odpuščanje. Izhod iz začaranega kroga zamer in  krivde  vidi Russell  v  odpuščanju  (gr. aphesis), ki  mu  pomeni  zaobljubo,  budnost,  potrpežljivost in samoopominjanje. Drug način so razni treningi in psihoterapije. Zlasti slednje okrepijo psihosocialno komponento sodelovanja s sodelavci.
Kot vidimo so cilji podobni. Zato je tudi  bb že energetski trening za opcijo več.  
 
Zanimivo bi bilo evalvirati učinke posameznih tipov vadb. Morda opravljajo evalvacijo v Stu diu body balance in kje drugje. Najbolje je, da napravi udeleženec, ki je obenem še v delov nem razmerju,  svojo samoevalvacijo. Temeljno vprašanje je, ali so udeleženci z vode njem vadb in z njihovimi učinki na sebi zadovoljni, ali pa bi pri samem vodenju in posledično tudi pri sebi kaj izboljšali. Po moji samoevalvaciji lahko zapišem, da živim za vadbe body balance (v nadaljnjem besedilu – bb), ker iz vsake potegnem nove ideje. Eden izmed pogojev dobrega počutja je, da je vaditelj bolj voditelj, ki kontrolira napake. To, kar ima bb vpisano kot splošne cilje je težko evalvirati, ker bi rabili posvet z zdravnikom. Laže vidim psihosocialne cilje. Biti bolj skladen in bolj vzdržljiv pri vsakdanjih poslih, hkrati pa se tudi prej zavedam potreb telesa zlasti po počitku.  

Znotraj okvirov možne evalvacije lahko domnevamo, da gre večini le za vzdrževanje telesne kondicije, drugim za zdravje, tretjim za obliko druženja. Pri pridobivanju novih veščin pa se moramo vprašati po odnosu posameznikov do osebne rasti. Ali jo kdo jemlje celostno in sistematično, ali pa le spontano? Menim, da se čedalje bolj kaže, kako so le višje energetske vibracijske ravni posameznikov in skupin za današnji pospešen razvojni tempo konkurenčne, čeprav je v ozadju darwinistična ideja, da preživijo le najmočnejši. Dokler ne  preseže dolo čene še sprejemljive meje je to tudi zdravo.        
Telesna kultura je danes stvar širšega kroga sodelujočih rekreativcev in profesionalcev. Ta dejavnost prepleta danes našo družbo v širino in globino. Voditelji bi morali poznati proble matiko in vlogo telesne kulture ter njenega pomena za sodobnega človeka, za sodobno družbo, za sodobni čas. Telo, ki ne prenese več razdiralnega procesa samozaslepljevanja, se upre (Miller 2005, Volk 2005). Zato je zgodnje uvajanje v telesno kulturne dejavnosti dobra preventiva pred distresi. Sicer pa pomeni kurativo oz. korektiv dotedanjih napak.    

Koordinacija gibov za ravnotežje (npr. brain gym ali dviganje in spuščanje na prste na nogah) vpliva na sinhronizacijo možganov. Tudi bb vsebuje elemente žongliranja in vzravnane drže, ki krepi samozavest. Vpliv športa na človekovo osebnost je večstranska. Med drugim krepi krvni obtok, masira črevo, ki hitreje odvaja. Pri uravnoteženem hormonskem sistemu se telo posveti obnavljanju celic, ki ostajajo dlje mlade. Telesne vaje so primer ne za sinhronizacijo možganov. Najboljša metoda zato je sinhronizacija osmice. 

Vprašanje je, kako se v njej izkazuje človekova strukturna bipolarnost. Po Hopi indijancih so polaritete statve, na katerih se tke realnost. Ekstremni konjički nas privedejo v zmedenost in tesnobo. Pri bb skozi krožno filogenezo odberemo le to, kar je dobro, da prenesemo naprej. Niso to pisana izkustva, ampak pretežno neverbalna. Potrebe vključno s spolnostjo dobijo naravno mero, fiziološko okolje. Postmoderno brisanje meja je posledica intelektualne enako sti, ki posameznike ne ločuje le od tradicije, ampak tudi od izkustva anatomije. 

Današnja športna rekreacija poudarja enakost gibov ne glede na hitrost in gracioznost.  Vendar ima bb različne opcije. Morda pa je zaradi različnega razumevanja užitkov manj obiskan program med Les Mills. Tudi ni jasno vsem, da smo vsi sinteza štirih elementov kot so voda, ogenj, zrak in zemlja. Z menjavanjem položajev krmarimo med temi mediji. Namerno nihamo med polaritetami. Zaporedje stanj od stoječega, do sedečega in ležeče. Roke in noge, desno in levo. 

Vzpon do neba in sestopanje na zemljo. Eros so razumeli Grki kot nagon, ki nas žene k vzpostavljanju odnosov. Eksperimentiranje s spolnimi vlogami v zadnjih desetletjih ima še neslutene posledice. Bb lahko razumemo kot opozorilo, da je šele razumevanje evolucije pogoj za učenje iz zgodovine, tako kot je šele obvladovanje telesa pogoj za upravljanje s celotno vertikalno anatomijo človeškega bitja.  Bb seveda ni statična homeostaza in še manj izomorfija. Vsakokrat se dogaja enako dinamično ponovljivo kot drugi obredi, vendar pa ne idealistično do socialne realnosti, ki jo obvladujemo z drugačnimi kodami. Nič novega ne prihaja več v ta že dogovorjen vzorec, iz njega pa v vsakdanjost izhaja vse novo po nezaved nem transferju. Pri petih ritmih so gibi individualno svobodni in zato neenaki tudi znotraj posamezne faze oz. tipa ritma. Ker se bb lahko izvaja le v somatski formi, kjer je tudi centralni poudarek, je verjetno, da ostajajo druga področja osebnega bivanja nedotaknjena in da do osebne rasti ne pride. Pomaga celovita ozaveščenost s praktično  dopolnitvijo še drugih sklopov veščin. 
Vzdrževalni športi so nevarni, ker vodijo k poškodbam. Morda naj bi bil korektor prav spa oz. wellness ponudba? Cilj je dobrobit, ki jo označuje tudi starogrški izraz helonas - želva. Wellness je v svoji domovini, ZDA, še vedno pomeni individualni življenjski slog. Simboli živali, rastlin, križev muder plivajo na nezavedno in imajo terapevtsko moč.  sami si jih razlagamo, jim dajemo pomen in delujemo po tem. 
S fiziološkimi in statističnimi analizami strokovnjaki proučujejo in diagnosticirajo učinke športa in telesnega gibanja na zdravje, dobro telesno počutje in boljšo delovno sposobnost. Če verjamemo v ta vpliv, ga okrepimo. To verjetje deluje kot sugestija. Fenomen (avto)sugestiv nosti je znan že iz antike. Že Hiporat in Galen sta podobno kot stari Kitajci trdila, da zmerno gibanje koristi zdravju.. Odkritje  psihosomatsko pogojenih obolenj legitimira subjektivni pris top, ki ga skoraj ne moremo eksperimentalno oz. statistično dokazati. Verjetje je nekontrolira na variabla, ki se nanaša na področje nezavednega. Fenomen sugestije s katero so zdravili vrači in šamani, ni omejen na zavestno verjetje, ki je anketno preverljivo. Psihoanalitski dis kurz nas pripelje do točke evidentnega, v epistemologiji dobro znanega  “epistemološkega reza” med pod- in nadzavednim.

Pasivno verovanje še ne pomeni veliko, če ga ne spravimo v duševno gibanje. Prav ta vera v telesno-duševno gibanje kaže na to, da je šport neke vrste religija. S pomočjo molitve in medi tacij se mistik trudi doseči popolno notranje zlitje horizontov, raztopi se v morju božanskega občutka. Geslo mistikov je: "Prepuščam se božanskemu - naj se zgodi Božja volja". Mistik je pripravljen svoje življenje brez pomislekov položiti v roke  učitelju, guruju, modrecu ali kaki drugi duhovni avtoriteti. Notranja vez mistika se vije od emocionalnosti k intuitivnemu prepo znanju. Pri tem pa mu znanje oziroma razum predstavlja predvsem oviro, ne pa pomoč pri duhovnem stremljenju

Uspehi v športu so tudi področje avtosugestivnih prepričanj, ki so plod odnosov med srcem (čustva), (raz)uma in volje oz. motivacije. To je sinteza hologramskega kozmosa (Currivan, 2009). Currivanova izpostavlja načelo privolitve v to, kar prinašajo posledice. Enostavno vdihneš zaželeno in izdihneš nezaželeno, vdihneš odpuščanje in izdihneš zamere. Na at način se očiščuješ. Solarni pleksus je točka osebne moči odločanja. Do te pa ne pridemo brez temelja, ki se nahaja kot varnost v prvi čakri. Če je nimamo, ne stremimo po čem drugem. Veselimo se tega, kar imamo. Življenje vidimo izpolnjeno, ko ga občutimo  radostno obilno. Izpolnitve naj neovirano potujejo skoti nas. Šele uravnoteženost prvih treh čaker vodi do višjega zavedanja. Šele budno uravnoteženo srce omogoča nemoteno dajanje in sprejemanje. Sicer nadležno terjamo pozornost, ki ni v soodvisnosti. 

Šele tedaj, ko zaživimo v višjih vibracijah sreče in ljubezni, privlačimo uspeh. To doživljam tako, da drug zunanji uspeh ni več potreben. Spoznavamo, da na koncu postane najpomemb nejše tisto, česar poprej nismo vedeli, nismo hoteli vede ti, ali nam niso povedali. Življenje nas s povratno zanko opozarja na naše maligno antropocentrično razmišljanje. Če se ta zadrgne okoli vratu, si ne moremo več privoščiti napak (npr. rakavi bolniki). Zavemo se, da je prišel čas za temeljite spremembe. Vprašanje je, ali nas  program vseživljenjskega učenja pripravlja nanje in nam jih pomaga osmisliti in jih razumeti.       

Vrhunski, profesionalni šport je v službi profita, kar pa ni zdravo. Finančni kapital je slab gospodar in dober služabnik. S športom razvijamo telesno-gibalno inteligenco oz. kondicijski kapital in implicitno pa tudi vse druge, ki jim je v oporo. S športnimi vadbami pa lahko tudi tako pretiravamo, da uničujemo druge tipe kapitalov in inteligenc. V tem smislu bi bilo treba orientacijsko razumeti tudi 'pedagogiko športa.  

Učimo se o telesu in učimo se s telesom tudi po metodi fizika Mosheja Feldenkraisa. V sociologiji in psihologiji govorimo tudi o identiteti telesa, ki nastane v socialnih razmerjih, v danem času, prostoru in kulturi. Vse, kar je pomembno obnašanje, pridobivamo dolgo: hoja, govor, videnje v treh dimenzijah, gibi, odnos. Kar je že naučeno, pa nasprotuje novemu učenju (tuj jezik zato govorimo z naglasom, Japonci visoko v starosti klečijo, mi ne moremo, kajti prejšnje navade nam to onemogočajo). Gibanje ni vrojeno, je naučeno! Če pa v mislih med vadbo spremljamo, kaj se dogaja med gibanjem, gibanje lahko spremenimo, vsak drugače. Metoda Mosheja Feldenkraisa, fizika, ki je zakone fizike prenesel na področje telesa za izboljšanje gibanja vseh, ki jim je to potrebno (plesalci, glasbeniki, igralci, telovadci, tisti, ki morajo obvladati gibe, da zmanjšajo bolečino in razbremenijo ovirano gibanje), ima veliko pripadnikov. Gre za zavedanje gibanja in povezanost funkcij sredi življenja. »Počasi dvignite roko v zrak. Kaj se dogaja z roko, rameni, poiščite ugoden položaj. Iztegnite roko, jo obrnete navzven ali navznoter? Kaj vam je ugodno, kje se gib ustavi …« 
Z ozaveščanjem, različnimi telesnimi in psihološkimi vajami ter meditacijo lahko v telesu sprožite proces osebnega zdravljenja oz. čiščenja čaker. Kajti šele ko se boste očistili starih, negativnih in zablokiranih energij, ki botrujejo različnim boleznim, lahko v svojem polju naredite prostor za dotok novih in svežih. Polje na tak način delujočega človeka postaja temu primerno močnejše in večje. Prek prebujenih posameznikov se posledično dviga tudi kolek tivna raven duhovne energije.
Angleški nevrolog Oliver Sacks prodira v skrivnosti človeških možganov. V delu Leg that you can stand on (2017) je povezal osebno izkušnjo s svojim strokovnim znanjem. Sacks se je iz zdravnika prelevil v pacienta. Natančno  opisuje proces svojega okrevanja zlomljene noge. Opiše, kako se človekova telesna onesposobljenost lahko izkaže tudi za zahtevno duševno osebnostno preizkušnjo. Od jeze je prešel do obupa in od apatije do cinizma. Več mesecev je prebil v bolnici. Izpostavljen je bil mučnim občutkom odtujenosti in nemoči ter izgube nadzo ra nad lastnim telesom, kar je od prej poznal le iz zgodb svojih pacientov. Zdravil se je s pomočjo glasbe, ko si je prepeval. Že Nietzsche je ugotovil, da 'poslušamo z mišicami'. Umet nost je v njegovo življenje prinesla živost. Vedel je, da bo s pomočjo glasbe noga oživela kot Lazar. Dobro je vedeti, s čim sprožamo celično enotnost ali razdvojenost. Kako rehabilitirati nogo kot pokvarjen instrument?  Razvijamo se skozi pomoč za samopomoč. Mnogi s poškodo vano lokomotoriko se sprašujejo, kako se lahko oprejo na eno ali obe nogi in kako so prizemljeni. Sam sem imel na levi nogi že tri poškodbe. 

Sacks je napisal roman Hvaležnost (2016 ) v času, ko je izvedel za diagnozo neozdravljive bolezni in razširitev metastaz po telesu. Priznava, da ga je strah, toda močnejši je občutek velike hvaležnosti za tisto, kar je doživel v življenju – tako čudovitega kot tudi neprijetnega. Življenje se mu prikazuje kot urejena pokrajina; prav vse, kar se je zgodilo, je na pravem mestu, vsi deli so smiselno povezani. Ljubil je in bil je ljubljen, imel je prijatelje, pisal je knjige in gojil je dialog s svetom. Pri 82ih letih je star samo v očeh drugih. Elan vital ga ne zapusti. Šele v starosti človek postane svoboden in neodvisen od zunanje prisile, poln izkušenj in dognanj o svojem in tujem bivanju. Občuti zgodovino, neomajna dejstva, lepoto in minlji vost. Freud pravi: v življenju sta najpomembnejši dve stvari – ljubiti in delati. Treba je živeti bogato, ustvarjalno in doživeto. Na koncu poti se ima Sacks za moža ognjevite čudi, silovitega zanosa in skrajne nezmernosti v vseh strasteh.

Ker zre smrti v oči, nima časa za nebistveno. Ne da se zaslepljevati s političnimi poročili.  Prav dobro ve, da ga mora premišljeno preživeti. Dotakne se ga smrt vrstnikov, ki jo občuti kot zarezo in bolečino, kakor da bi mu kdo odtrgal del mesa. Zmeraj se je zatekal k nečloveškemu – k številkam in h kemičnim elementom v periodnem sistemu, čeprav v fizikalnih vedah ni smrti, a tudi življenja ne. 

P. Leopold je na eni izmed biblijskih ur opozoril: Mnogim se ob pojavu neozdravljive bolez ni, hudi nesreči ali smrti zgodijo trenutki obupa, ali pa celo izgubijo vero. Toda, tudi v takih težkih trenutkih ne smemo pozabiti, da je Jezus kot Bog sprejel nase vse trpljenje človeštva. Velika skrivnost je v tem, da je navzoč v vsaki naši bolečini, v vsaki obliki našega trpljenja in to dejstvo si za vedno vtisnimo v srce in namesto, da obupujemo ali morda celo očitamo Jezusu, da nas je zapustil, mu recimo: »To si ti Jezus v tej moji bolečini, v tem mojem trpljenju si ti  navzoč.« To je eno največjih odkritij navzočnosti živega Boga v nas. Ko pride  kakršno koli trpljenje, ne obupujmo, temveč se mu zahvaljujmo za vse, ker samo on ve, kaj je za nas najboljše. Znan je rek: »Bog vedno vse prav stori, čeprav se nam tako včasih ne zdi.« 

Tako bomo kot Jezus na križu, ki je premagal neizmerno trpljenje s tem, da se je izročil v Očetove roke, tudi mi z njegovo pomočjo zmogli premagati naše trpljenje. Poskušajmo prepoznavati Jezusa v vseh položajih trpljenja. Vse bolečine so povzete v Njem, On jih je vzel za svoje, mi pa smo sedaj tisti, da naredimo nekaj konkretnega, da olajšamo njegovo trpljenje v ljudeh, ki trpijo. Zadnji izpit, ki nas čaka v trenutku smrti, ko se bomo srečali z Jezusom bo 
– Ste meni storili! Evharistija je Velika noč in Vstajenje.

Ob lendavskem hotelu Lipa so vaje ob drevesih življenja, ki so za vsak namen – kardiovas kularni sistem, revmo, psihofizično počutje,... Prav tako se hodi bos (grunding) po različnih terenih za vseh sedem čaker.  Tudi na vikendu v Vrbju hodim bos po pesku in po travi, da bi se okrepil. Moč mišic je povezan z držo in ta z mladostjo.   

Mantak Chia (2006) je svetovno znani taoistični mojster (v slovenščini že imamo Tao ljubezni, Prebuditev energije ...) in tvorec sistema ("Healing Tao)", ki je predstavljen v tej knjigi in se nanaša na sistem samopomoči za preprečevanje ter zdravljenje bolezni in stresa. Stres in negativna čustva namreč povzročajo blokade v človekovem telesu, z vajami notranjega smehljaja in s tehniko šestih zdravilnih zvokov pa lahko ojačamo organe in čutila ter tako izboljšamo energetski tok. Chi samomasažo predstavlja kot taoistično pot pomlajevanja.

3.2. Specialni učinki joge, tai chija, prehranskih dodatkov 
Beseda joga izhaja iz sanskrtske besede yuk in pomeni povezavo in usklajenost dveh sil – telesa in uma. Joga je pred več tisočletji nastala v Indiji. Je starejša od hinduizma in čeprav jo številni povezujejo s to vero, med njima vendarle ni povezave. Joga je edinstvena. Vadi jo lahko vsakdo, ne glede na versko pripadnost. Joga je védenje o samem sebi, o lastnem jazu; združuje individualni in univerzalni jaz. Cilj joge je aktivna sprostitev, kar pomeni, da je človek hkrati dejaven in sproščen. Joga spodbuja preobrazbo ter harmonijo in ravnovesje posameznikovih čustev, uma in telesa.
Joga pomeni združitev telesa, uma in duše ter deluje na treh ravneh. Z vadbo joge postane telo prožnejše, močnejše in bolj zdravo. Človek se počuti bolj sproščen in občuti več miru ter miselne jasnosti. Ker joga ustvarja notranji mir, obogati življenje z ljubeznijo in složnostjo.
Nekaj prednosti joge:
- izboljšanje gibčnosti in drže telesa,
- okrepitev mišic,
- izboljšanje gibljivosti sklepov,
- izboljšanje kostne strukture,
- izboljšanje prebave, krvnega obtoka in imunskega sistema,
- zmanjšanje odvisnost od zdravil,
- povečanje koncentracije in izostritev uma,
- doživetje notranjega miru in
- občutenje več energije in navdušenja. 
Različnih vrst joge je več kot bi jih lahko našteli. Najpogostejša hatha joga je celovita pot, ki vodi do fizičnega zdravja, umske jasnosti in duhovnega razsvetljenja. Vadba hatha  združuje asane (položaje telesa), vaje za izboljšanje koncentracije in meditacijo. Beseda hatha nakazuje cilj vadbe: "ha" pomeni "sonce", "tha" pa "luna"; "hatha joga" je tehnika, ki omogoča prakti kantu uravnotežiti sončne in lunine energije ter ustvariti stanje harmonije v telesu, torej uravnoteženjem sončnega in lunine ga, moškega in ženskega, aktivno pasivnega vidika posameznika. To pa ne gre brez združitve dihanja s fizičnimi položaji telesa.

Pravilno dihanje poveže naše telo z njegovo baterijo (solarnim pleksusom), kjer je shranjena ogromna potencialna energija. To energijo lahko sprostimo s posebnimi jogijskimi dihalnimi vajami kar ima za posledico telesno in umsko pomladitev. Z izdihom odstranjujemo odvečno energijo, z vdihom pa dovajamo novo. 

Večina uporablja le del svoje pljučne kapacitete pri dihanju. Dihajo plitko in pri tem uporab ljajo le del svojega prsnega koša. Rame so potisnjene naprej in navzol, pojavljajo se bolečine v zgornjem delu hrbta in vratu in trpijo zaradi pomanjkanja kisika. Ti ljudje se hitro utrudijo pa ne vedo zakaj.

S pravilnim, preponskim (trebušnim) dihanjem, lahko odpravimo napetosti in celo nekatere oblike depresij. Najpomembnejši učinek dobrega dihanja je zbiranje prane (življenjske, živčne energije), ki poveča našo raven vitalne energije. Preko kontroliranja prane (pranayama) pa kontroliramo svoj um.

Popoln in počasen izdih je pogoj za pravilno dihanje, saj ne moremo pravilno (globoko) vdihniti, če nismo pljuč prej temeljito izpraznili. Izdih mora biti tih (tako kot vse dihanje) in telo pri tem sproščeno. Več porabljenega (slabega) zraka kot bomo izdihnili, več svežega (bogatega s kisikom) lahko vdihnemo.

V jogi ločimo tri tipe dihanja:
trebušno dihanje,
prsno dihanje in
dihanje z vršički pljuč
Popolno jogijsko dihanje je kombinacija vseh treh načinov.
Poglejmo si jih bolj podrobno:
 
O trebušnem (preponskem, globokem) dihanju govorimo, ko pri dihanju uporabljamo spodnji del pljuč. Trebušna prepona (splet mišic med prsno in trebušno votlino) se pri vdihu zniža, pritisne na trebušno votlino in posledično potisne trebuh ven. Umirjeno dihanje in s tem gibanje prepone z vdihom navzdol, rahlo masira trebušne organe in pomaga pri njihovem dobrem delovanju. Pri izdihu zavzame prepona svoje normalno mesto in pri tem rahlo masira srce. To je najboljši način dihanja.
 
Pri prsnem dihanju se pri vdihu prsni koš odpre, razširi in pri izdihu se skrči. Prsno dihamo tako, da razširimo rebra in prsno votlino ter napolnimo srednji del pljuč. Na ta način vdihnemo manj zraka kot pri trebušnem dihanju. Poleg tega je, v primeru, da se pri dihanju premika samo prsni koš, trebuh napet in temeljito sproščanje ni možno. Razlog, da smo razvili tak način dihanja je lahko nepravilna drža, pretesna oblačila, stres, napetost, idr.
Skupaj s trebušnim dihanjem je prsno dihanje dovolj dober način dihanja.
 
Dihanje z vršički pljuč - Z vdihom dvignemo ključnico.
Pri dihanju uporabljamo samo ključnico, ki jo z vdihom dvigamo in z izdihom spuščamo. To je najslabši način dihanja, ki nezadostno prevetri pljuča in dolgoročno gotovo vpliva na poslabšanje zdravja. Pomembno je vedeti, da večina diha na ta način in pri tem uporablja maksimalno količino energije za zelo malo vdihanega zraka. Veliko bolezni govornih organov in dihalnega sistema ima vzrok v takem načinu dihanja.
 
Popolno jogijsko dihanje - Pri vdihu potisne trebušna prepona trebuh ven, sledi širjenje prsnega koša, na koncu dvignemo še ključnico in tako vdihnemo s celimi pljuči. V istem vrstnem redu izvedemo izdih.
Čeprav je trebušno dihanje najboljši način dihanja, od zgoraj omenjenih treh, pa v jogi ne velja za popolnega. Vsak od omenjenih načinov dihanja napolni namreč le del pljuč - trebušno dihanje spodnji in srednji del, prsno dihanje srednji in del zgornjega dela, dihanje z vršički pljuč pa zgornje predele pljuč.

Pri jogijskem dihanju uporabljamo vse tri omenjene načine dihanja naenkrat. Začnemo s trebušnim, nadaljujemo s prsnim in končamo z vdihom z vršički pljuč. Pri takem postopku vdihavanja zraka uporabljamo cel dihalni sistem in s svežim zrakom napolnimo cela pljuča.
Dihanje mora biti enakomerno (zrak doteka in odteka postopoma, mirno in neprekinjeno) in neslišno. Dihamo sproščeno! Popolno jogijsko dihanje je namenjeno odpravljanju nepravilnih dihalnih vzorcev in vnosu maksimalne količine kisika v telo.
 
Vadba dihanja
Na začetku vadimo dihanje leže, na hrbtu, v položaju za sproščanje (savasana: noge so pol metra narazen, dlani obrnjene navzgor) in sprostimo celo telo. Vadimo lahko tudi sede, v meditacijskem položaju ali pa na stolu. Pomembno je, da je sta hrbet in vrat zravnana a ne napeta. Oči naj bodo zaprte.

1. zavedanje dihanja
Vaja: Pozornost usmerite na svoje naravno dihanje. Opazujte kako zrak z vdihom priteka v telo in z izdihom teče ven iz njega, kje se zrak pri vdihu dotakne nosnic, kakšna sta njegova temperatura in vlažnost. Sledite dihu celo pot preko sapnika do pljuč. 

Enako opazujte zrak pri izdihu, opazite, kje se dotakne področja pod nosnicami in nad zgornjo ustnico, kakšna je razlika v njegovi temperaturi v primerjavi z vdihom in v njegovi vlažnosti.
Skušajte ves čas ohranjati nepristranskost in samo opazovati, brez nepotrebnega ocenjevanja, primerjanja ali obsojanja. Ohranjanje stališča 'neprizadete' priče je ključnega pomena.
 
2. vadba trebušnega dihanja:
Desno dlan položimo na trebuh (okoli popka), levo dlan pa na prsni koš. 
Pozornost preusmerimo na trebuh, ki naj bo sproščen. 

Z vdihom skušamo trebuh in s tem dlan dvigniti. Pri tem naj se prsni koš ne premika (leva dlan se ne premakne). 
Z izdihom se trebuh pomakne navzdol. 
Na ta način dihajte nekaj minut in pri tem ohranjajte trebuh čim bolj sproščen.
Če vam ne uspe premikati trebuha, kljub temu vztrajajte in ohranjajte mirnost. Z vajo in vztrajnim usmerjanjem pozornosti vam bo slej kot prej uspelo.
 
3. vadba prsnega dihanja:
Prenehajte s trebušnim dihanjem. 
Vso pozornost usmerite v prsni koš, ki naj se z vdihom čim bolj razširi. Zavedajte se širjenja srednjega in zgornjega dela pljuč in reber navzven. 
Vdihnite čim več zraka na ta način a ne premikajte ključnice ali trebuha.
Za kratek čas zadržite zrak in nato počasi, s sproščanjem prsnih mišic, izdihnite ves porabljen zrak ven iz pljuč.
Opazujte oženje pljuč in prsnega koša. Sproščajte se.
Pred naslednjim vdihom za kratek čas zadržite dih in se tega popolnoma zavedajte.
 
Energetska joga prihaja iz ZDA. Vadba joge v dvoje je nekaj novega, je zabavna, krepi telo in uravnoveša telo in dušo. Poleg tega deluje proti staranju, ker harmonija partnerjev spodbuja tok energije, krepi moči samoobnavljanja in uravnoveša delovanje hormonov. Ne smemo pozabiti tudi na to, da gre pri tem načinu vadbe za povezavo med dvema človekoma to lahko veliko pripomore k dobrim medsebojnim odnosom med dvema, čemur pa sodobni razviti svet posveča zadnje čase vse več pozornosti.

Redna vadba Qigong in Taijiquan nam bo pomagala:
– celovito zboljšati fleksibilnost in povečati razpon gibov
– povečati koncentracijo in sočasno odpravljati stres
– uporabljati gladke sproščene gibe za stimuliranje vseh delov telesa
– razviti fizično koordinacijo in ravnotežje ne glede na starost
– prebuditi in povečati notranjo energijo skozi povezovanje telesa in uma
– okrepiti zdravje in povečati vitalnost na naraven fizično nezahteven način.

Maca je edina užitna rastlina na svetu, ki uspeva v Andih na višini preko 4.400 metrov. Tam je izpostavljena ekstremnim vremenskim pogojem, ki določajo raznolikost in intenzivnost njenega delovanja, s katerimi se maca loči od drugih zdravilnih rastlin. Maca premium vsebuje posušen in zmlet koren mace, pri čemer ostanejo količine in razmerja hranilnih snovi enaka, kot jih je ustvarila narava. Gojena je na planoti Junin, kjer je njen izvor, z metodo kolobarjenja. Zaradi izčrpanosti zemlje maco posejejo samo vsako peto leto. Maca vsebuje kar 55 aktivnih sestavin.

Tako je maca vir aminokislin in nenasičenih maščob Vsebuje pa tudi kalcij, selen, cink, natrij, železo, kalij, magnezij, silicij, jod, fosfor, mangan, baker, vitamine B1, B2, B6, B12, C, E, D3, saponine, sterole, tanine in alkaloide. Maca je s svojimi sestavinami izvor fizične in psihične energije, povečuje vitalnost in plodnost ter stimulira seksualno željo. Priporoča se pri lajšanju težav v menopavzi (EFSA). Je idealen prehranski dodatek za vse, ki so psihično in fizično obremenjeni. Podobne učinke imajo tudi žen šen, guarana itd. Mnogi si pomagajo s kavo ali kavnimi nadomestki. Kava seveda ni univerzalno zdravilo. V nekaterih pogledih je zdrava, pretirano pitje pa je škodljivo. 

Gavez (2000) skuša z meditacijami in jogijskimi vajami za zdravje vrniti smisel, ki so ga posamezni dnevi v tednu imeli že v prazničnih in delovnih navadah. Ta smisel je z industrij skim deloholizmom izginil, ker so dnevi postali monotoni.  Gavez priporoča tudi 'pravilno prehrano'.    

Energetska samopomoč temelji na vedenju in starodavnem znanju, da je prva čakra temelj našega energetskega sistema. Če je prva čakra odprta in dobro deluje, je sposobna iz zemlje črpati energijo, ki jo imenujemo matriks, ki je je nevtralna življenjska energija, vroča in močna, rdeče-oranžne barve, ki se nahaja v središču zemlje.
​
Za dobro delovanje celotnega energetskega sistema je pomembna dobro delujoča in zdrava prva čakra in odprti, široki energetski kanali. To nam omogoča, da je pretok zemeljske energije – matriksa v naš energetski sistem dovolj velik. Matriks nam pomaga, da so tudi ostale čakre uravnotežene, odprte, prave barve in je avra velika, močna in zdrava. 

Energetsko polje avra je naša najpomembnejša meja. Varuje nas pred tujimi ogrožajočimi energijami tako, kot nas zidovi hiše varujejo pred nepovabljenimi gosti. Avra mora biti zdrava, velika in močna, da se lahko sami odločimo kaj, kdaj, kako in s kom iz okolice želimo izmenjavo energij. Če je avra šibka, so šibke tudi naše meje, pojavijo se različne težave in različni strahovi nam onemogočajo doseganje ciljev. Zdrava prva čakra in zadosten pritok matriksa pa vplivata tudi na velikost naše avre.

Zavedati se moramo, da nam velika, močna avra prinaša zmago in uspehe v življenju. Ljudje  z veliko in močno avro dosegajo uspehe in zmago na različnih področjih. Nisem se prenapre zal z zadevami, ki jim nisem bil kos. Morda bi kdo ugotovil, da je bilo moje vedenje defetistično, reaktivno in ne proaktivno. 
​
Zlasti na starost je zelo pomembno paziti, kako ves čas pridobivamo in obnavljamo vsaj tisto energijo, ki jo potrošimo. To je podobno kot je pri denarju. Na nek način sem se obojega vedno zavedal. Zadnja leta hodim redno po 22h spati, čeprav se ponoči zbujam zaradi uriniranja. 

Zima 2018 je bila dolga, pozno mrzla šele v februarju in marcu in je mnogim nakopala ponavljajočo virusno ali bakterijsko pljučnico. Več mesecev sem kašljal in jedel antibiotika amoksiklav in pirogenium. Priporočajo dvakratno cepljenje s 'pnevmo koki' proti bakterijski pljučnici. Sam uživam kapsule 'glavatec' iz arzenala terra nova, ki kot gobe odpravljajo virusne ostanke.  
Dobos (2013) že 30 let nadgrajuje medicinsko izobrazbo z znanji iz kiroprakse, naturopatije in akupunkture. Učinki vaj posamezniku ne le podaljša življenje in zmore olajšati, ublažiti ali celo odpraviti kronične bolezni. »Rezultati najnovejših raziskovanj kažejo, da se lahko to, kar je doslej veljalo za 'neznanstveno', zelo dobro razišče in razloži s pomočjo imunologije, molekularne biologije in raziskave možganov«. Dobos pojasnjuje načine za krepitev moči samozdravljenja pri astmi, visokem tlaku, srčnih boleznih, črevesnih boleznih, glavobolih, težavami v hrbtu, alergijah itd. Priročnik ima tudi preventivni pomen.

4.  Zdravstvena pismenost starostnikov

Najprej se vprašajmo o njen umestitvi. Poznamo različne opredelitve pismenosti, njihovih vrst in razumevanj. Kakovostna šola goji vse vrste pismenosti za trajnostni razvoj. V smislu  kulturno-kontekstualnega razumevanja pismenosti razvija šola različne pismenosti s skupnimi močmi znotraj sebe, v partnerstvu s starši in v procesu vseživljenjskega učenja. Zaradi pojavljanja novih pismenosti postaja uresničevanje te naloge težje.    
 
V članku (Novak, 2010) sem umestil zdravstveno pismenost med različne pismenosti. Definiral sem bralno pismenost kot osnovo vseh drugih pismenosti kot so informacijska, funkcionalna, znanstvena (matematična, naravoslovna, družboslovna), kritična, ekološka, (med)kulturna. Univerzalna pismenost se v procesu integracije različnih pismenosti  lahko identificira s svetovnim ethosom, ekološko, globalno, civilizacijsko in medkulturno pis menostjo. Vsaka ekošola povezuje svoje specifično poslanstvo s cilji predmetnih področij.  
Posebej smo izpostavili ekološko in likovno pismenost. Pri pismenostih, inteligencah in kompetencah gre za vprašanje moči posameznikov in skupin za obvladovanje realnosti. Pomembno je, da je izobraževalni sistem odprt in ne zaprt za učne načrte, ki spodbujajo izražanje vseh inteligenc, kompetenc in pismenosti.

Sledi vprašanje pomena in vloge zdravstvene pismenosti. Pomudimo se tudi pri vprašanju psihološkega odnosa in načina učenja. Kot vemo, se nekateri starajo hitro, drugi pa zelo poča si. Ne bomo analizirali teorij staranja. Vemo, da se staranja ne da ustaviti. Vprašajmo se samo, ali je to odvisno od reprodukcije novih in odmiranja starih celic v organizmu. Z vitalnim življenjem jih spodbujamo.  

Pri nas za opismenjevanje starejših skrbi več forumov: Društvo upokojencev Slovenije in lokalnih skupnosti, Centri dnevnih aktivnosti za starejše, Vzajemna, Univerza za tretje življenjsko obdobje, … Ljudje, ki želijo postati zdravi, se združujejo v različne oblike zdravih skupnosti.  Na ta način vzdržujejo in širijo kulture zdravega  mišljenja in življenja.  Od značilnosti specifične kulture je odvisno, kakšna je zdravstvena pismenost (Health Literacy) in odnos do starejših. Gre za kompleksen pojem. Razlikujemo tri ravni pismenosti. 1. V določenem smislu vsak posamičnik ve, kaj je zanj zdravo in kaj je nezdravo, ker nadzira (dis)funkcionalnost posameznih plasti po celi osebnostni vertikali sebe kot biopsihosocialnega in duhovne ga bitja. Nekateri ljudje so bolj sposobni avtoregulacije, drugi pa manj ali pa sploh ne. Večina si lahko te sposobnosti na neformalne načine izboljša, vendar pa jo k temu ne spodbuja naše javno zdravstvo, ki priznava le nizke standarde zdravstvene izobraženosti. 

Zdravstveno pismen je posamičnik, ki je sposoben razumeti zgodnje simptome bolezni, poiskati pravega zdravnika, pa tudi razumeti pomen natančnega upoštevanja navodil za uporabo pred pisanih zdravil. Prva predpostavka je  telesna inteligenca (Škoberne), ki mu omogoča, da zna poslušati signale in potrebe lastnega telesa in jih zadovoljiti. V obstoječi ponudbi je pomembno, da zna posamičnik izbrati pravo osebo (zdravnika, zdravilca), ki mu svetuje. Obveščeni bolnik je tisti, ki ve, pri kom lahko išče dodatne informacije in vzame ustrezno sredstvo zdravilo ali dopolnilo. 

Zdravstvena pismenost posamičnika vključuje formalno in neformalno znanje, informacije, nadzor in upravljanje s svojim zdravstvenim stanjem. V tem smislu je zdravje odvisno od nas. To, kar zadeva genetsko dediščino in vplive okolja pa je le delno odvisno od nas. 

Vseživljenjsko pa se neformalno učimo spoznavanja sebe v najširšem in najbolj kompleksnem smislu   celostno in diferencirano, v telesni povezanosti z okoljem. V medsebojni igri – siner giji benignih in malignih dejavnikov smo zmožni  obvladovati kritične življenjske dogodke oz. probleme in se vzdrževati v dobri kondiciji. Na tej osnovi soustvarjalno razvijamo svoje telesne, duševne, duhovne, socialne in ekološke potenciale in tako razvijamo občutke smisel nosti, integritete in dobrega počutja. 

Poznamo več teorij staranja. Ena izmed njih je tvorba prostih radikalov. Za njihovo upočasnitev obstaja ameriški reserveratrol plus. Del procesa staranja nastaja zato, ker se vibracije znotraj in okoli nas upočasnjujejo. Organi delujejo počasneje in manj učinkovito kot v mladosti. Naši elektromagnetni in električni sistemi se poškodujejo, blokirajo in slabijo prav tako kot kemijski in hormonski sistemi.

Ramovš daje navodila, kako se zavarovati pred padci. Pri starostnikih peša občutek ravnotežja in gibčnost lokomotorike. Bolezen prav tako razumemo na več načinov kot posledico zunanjih poškodb, notranjih degenerativnih sprememb, blokirane energije. Biološko gledano gre za poškodbe zdravih funkcij organizma, funkcionalno za zmanjšanje sposobnosti osebe, epistemsko za blokirane energije, psihološko gledano gre za notranje subjektivne disonance v telesnem čutenju zdrav ja, ergonomsko gledano za neustrezne pogoje dela, ekološko za odtujitev od naravnega okolja, … kakor smo to videli že pri modelih zdravja. Zdravstvena pismenost pomeni obvladovanje teh vidikov. 
Prvi energetski center prizemljenosti krepimo s fizičnimi aktivnostmi. Popularne so tibetanske vaje, joga, tai či, či gong, pilates, redno plavanje, ples in aerobične vaje. Z rednim delom na prvi čakri lahko upočasnimo proces staranja.
Posamičniki smo različno zdravstveno pismeni zaradi različne dostopnosti informacijskih vi rov o zdravju, njihove različne kakovosti, nivoja splošne izobrazbe, dostopnosti zdravstvenih služb, itd. Šole, zdravstvene službe, mediji, seminarji, znanstvena srečanja formalno vplivajo na izboljšanje naše zdravstvene pismenosti in na zdravega stila življenja. V anglosaksonskih državah imajo o tem bogate izkušnje, v Italiji pa skromne. Po zgledu anglosaksonskega sveta bi pri nas lahko okrepili vplive formalnih in neformalnih dejavnikov.

Predstave zdravega duha v zdravem telesu so danes različne.  Zato ni nenavadno, da  nekateri bolniki nimajo ustreznih predstav o zdravih načinih življenja in si jih pridobijo šele po ozdrav ljenju od hude bolezni npr. po raku. Statistike kažejo, da je med zdravstveno nepismenimi bolniki več takšnih, pri katerih se pojavijo komplikacije, so pogosteje hospitalizira ni in so tudi pogosteje odsotni z delovnega mesta. 

Dejstvo  je, da je družbena neenakost pogojuje tudi neenakost zdravstvene pismenosti in zdravja posamičnikov. To skušajo zdravstvene organizacije na različne načine omejiti. V EU različna združenja bolnikov skrbijo za dvig zdravstvene pismenosti.  Z geslom »Zdravstvena pismenost vzbuja upanje!« je krovna zveza 35 vseevropskih organizacij, specializiranih za posamezne bolezni in nacionalnih forumov bolnikov, formulirala svojo poslanico, ki jo je naslovila na evropske ustanove in države članice EU. Nesporno je,  da evropski bolniki posta jajo zahtevnejši in se ne zadovoljujejo s pasivno vlogo. Da bi razširili obseg informacij in da bi zdravila jemali čim bolj varno, je Komisija izdelala koncepte, ki naj bi zagotovili kakovostno in zadostno informiranje, in jih dala v predhodno javno obravnavo.

Domnevno so ljudje v državah z večjo enakostjo so srečnejši, bolj zdravi in uspešni. Živijo dlje, več je inovacij in ustvarjalnosti, zagreši se manj umorov in manj je duševnih bolezni. V teh državah ima tudi manj ljudi prekomerno težo, manj je zapornih kazni in manj najstniških porodov.

Za zmanjševanje neenake zdravstvene pismenosti je treba izdelati nacionalno strategijo boja proti revščini, ozaveščati ljudi ter povečati obseg zdravstvene in socialne dejavnosti. Pogoj za tako ukrepanje je strukturno in etiološko poznavanje neenakosti med posameznimi skupinami populacije v določenem kraju in času. 

Kaj lahko stori posamičnik za svojo zdravstveno obveščenost? Opravi čim več različnih preventivnih pregledov, se varuje poškodb, bolečinska vnetja sanira, se ne izpostavlja nespa metnim tveganjem npr. pri stanju kile, oslabelosti srca,... Več kot 50 % Evropejcev ima inter netni priključek in zdravstvene spletne strani pogosto berejo. Nesporno so sodobne informa cijske tehnologije odprle priložnosti za primerjave in za obveščanje o možnostih zdravljenja, ki so v določenih okoljih bolj znane kot v drugih. Tisti bolniki, ki so informacijsko prožnejši, imajo na voljo načelno več obvestil, s čimer se poveča možnost, da zadenejo pravo rešitev. Bolniki naj bodo čim bolj v stiku s temi združenji, ki jih zastopajo. Preobilica informacij je tudi nevarna, če bolniki niso »zdravstveno pismeni« in ne znajo ločiti zrna od plevela.

Boljša dostopnost zdravstvenih storitev lahko vpliva na bolj zdrav stil življenja pacientov. Kot pri drugih pismenostih se tudi pri zdravstveni pismenosti pokaže, da je na višji stopnji v zahod ni Evropi oz. anglosaksonskih državah kot v vzhodni Evropi ali v sredozemskih državah. 

Otroci in odrasli smo preizkusni zajčki za delovanja novih zdravil in dodatkov. Zato bi lahko ugotovili, da je kritična zdravstvena pismenost izmikajoča kompetenca. Pogojena je z drugimi pismenostmi kot so bralna, emocionalna, socialna, ekološka,... Neformalno izobraževanje za zdravstveno pismenost ni potrebno le zaradi boljšega soočanje z lastno boleznijo in boleznijo drugega, marveč postaja vse bolj tudi boj za pravično porazdelitev dostopa vseh do zdrave hr, pitne vode, čistega zraka in relaksacije od distresa. Čeprav se to zdi utopično, pa je skladno z idejo trajnostnega razvoja (sustainable development).

Človek se vse življenje uči živeti (lat. ars vivendi) in umirati (lat. ars moriendi). Smrti se izogiba, vendar se smrtnih bolezni ne da izogniti, kljub napredku medicine. O lepoti staranja nas delno informira Manca Košir. Raka je danes več vrst in ni nujno smrtna bolezen. Prav tako se ne zdravi vedno s kemoterapijo. Upamo, da ni vsaka naša starostna bolezen za smrt. Smrtna ni interaktivna, ampak totalna pasivizacija. Za vzdrževanje lastnega zdravja se lahko začasno ali za dolgo časa kar dobro opismenimo in opolnomočimo.  Izkustvo kaže, da nekate ri bolniki preživijo kljub temu, da jim zdravnik napove smrt, drugi pa umrejo kljub temu, da so medicinsko v redu.   

Nekateri starostniki se bolj kot njihova okolica zavedajo svoje diskriminiranosti. Družba od njih pričakuje aktivni angažma kljub nepovratnim degenerativnim spremembam. Na  starost oz. v obdobju pozne odraslosti  je treba aktivnosti pogosteje kombinirati z relaksacijo in počitkom, sicer nastanejo poškodbe npr. padci. Zato si je bolj kot v delovnem obdobju treba postavljati omejitve in skrbeti za ohranjanje zdravja. Mlad organizem se hitreje obnavlja kot starejši.  

Možno je ohranjati svoj organizem v kondiciji s fizičnim gibanjem in umskimi napori in ga podpirati z izdelki farmacevtske industrije, ki pa so, žal, tudi navidezni. Pomembna je pravil nost gibanja, da se ne poškodujemo. Psihološki mejnik med delovno dobo in dobo zgodnjega staranja  je med 65. in 70. letom. To je tudi čas, ko posamičnik zamenjuje materialistične vrednote za duhovne, kar pomeni kompetentno aktivni  model življenja za kontemplativnega. Nastajajo pa tudi druge spremembe.

Zdravstveno pismenost sčasoma stagnira, če prenehamo neformalno spremljati informacije o novih spoznanjih (alternativne) medicine. Na starost postanejo naši zdravstveni problemi kompleksnejši in pogostejši, zato so potrebe po zdravstveni pismenosti večje.  Zlasti starejši ljudje imajo težave z razumevanjem logistike zdravljenja in se na splošno tudi slabše držijo navodil pri uporabi zdravil. V Sloveniji je Zavod za zdravstveno zavarovanje v sodelovanju z Zvezo društev upokojencev sprožil nekaj akcij za doslednejše upoštevanje navodil pri uporabi zdravil. 

Poseben problem je pešanje življenjskih funkcij na starost. Zato se večina starejših zaradi slabše mobilnosti od svojega kompletnega zdravja oddaljuje, tako da jim bolezni, poškodbe in zdravstvena oskrba nastavijo ogledalo meja tega, kaj smemo in česa ne.  Bolezen je lahko spodbuda za doseganje boljše zdravstvene pismenosti. Primerov takšnih bolnikov, ki delujejo v smeri pomoči za samopomoč (nem. Hilfe zur Selbsthilfe) je veliko. 

Dilema zanemarjanja ali sistematičnosti postopkov zdravljenja se s staranjem zaostruje. Zara di upadanja življenjske moči starejši radi opuščajo dobre navade prehranjevanja, oblačenja, urejanja stanovanjskih razmer, vzdrževanja čistoče, vodi tudi k zanemarjanju higienskih ukre pov proti okužbam. To rešuje pomoč na domu ali preselitev človeka v dom za ostarele.  Skrb za vzdrževanje zdravja je najpomembnejši pogoj aktivnega staranja. Gre za zavedanje, da nam peša imunski sistem, metabolizem, lokomotorni aparat, kot tudi plastičnost možganov.  

Povečano tveganje za okužbe, ki ga prinaša bivanje zlasti v domovih za ostarele ali v bolniš nicah, je nenehna skrb izšolanih strokovnjakov, ki v takih okoljih preprečujejo epidemično razširjanje bolezni. Ker s starostjo narašča pogostnost in težavnost bolezni, je za njihovo zdravljenje potrebno vedno več agresivnih medicinskih postopkov (kateterizacij, punkcij, intu bacij, želodčnih sond, protetičnih vstavkov). Kljub koristim je stranski učinek zdravljenja pogosto tudi povečana izpostavljenost organizma bolezenskim mikrobom in povečano tveganje za okužbe.

S starostjo oslabijo tudi fiziološki mehanizmi, ki čistijo bakterije s kože in sluznic. Za starost nike je posebej pomembna okvara čistilnih mehanizmov dihalne sluznice, ki lahko povzroči nastanek hude pljučnice. Starostniki imajo pogoste okužbe sečil, ki pogojujejo razsoj bakterij prek krvi v oddaljene organe (srce, pljuča, sklepe, možganske ovojnice), kar je smrtno nevar no. Pljučnica je kot vnetje pljuč zaradi glivic in virusov nevarna zlasti za starejše. Moj oče in teta sta umrla za pljučnico. Za zdravljenje kroničnih bolezni pljuč se priporoča Lycopodium. Morda me še čaka. Ta obravnava je precej učinkovit za lajšanje težav z dihanjem, nemir in tesnobo, povezano s pljučnico .  

Organizem z leti izgublja prilagoditvene sposobnosti na škodljive vplive okolja. Starejši in revni z najnižjo zdravstveno pismenostjo najmanj upoštevajo opozorila pisnih virov informa cije, imajo manj zdravstvenih zavarovanj in imajo šibkejšo percepcijo dobrega počutja. 

Z naslednjimi različnimi ukrepi bi lahko povečali njihovo zdravstveno pismenost: zajamčiti kakovost in dostopnost informacij, vzgajati zavestni uporabi medijev, nuditi kriterije za ocenjevanje in osebne izbire, zmanjšati informacijski šum, ki ga ustvarjajo nasprotujoče si informacije, na primer reklame. Eden izmed pogojev olajševanja dostopa do zdravstvenih storitev je poenostavitev oz. popularizacija jezika zdravstvene stroke v njihovih informacij skih biltenih.

Poznamo različne teorije staranja. Nekatere izmed njih se sklicujejo na Choprino idejo pomlajevanja. Če ne verjamemo, da se ne bomo postarali, se ne bomo. Po zakonu samouresni čene prerokbe gre nekaj narobe, če je za to možnost. Murphy trdi obratno: vedeti bi morali, za kaj nas programira naša podzavest. Vprašanje je, ali je res poslušna za vse naše vizualne sugestije, ali pa ima nekakšne kolektivne arhetipe, ki naše sugestije razumejo po svoje. New age razume našo podzavest za služabnico zavestnih sugestij, vendar pa ni prazna. V njej so pozabljeni vzorci iz preteklosti, če jih ne obvladamo, smo obvladani. To je že tema starogrških tragedij. 

Teorija nastajanja prostih radikalov ni dokazana, je pa zelo razširjena. Zgleda, da so tudi druge samo verjetne: genetske, nestabilnost molekul, omejena življenjska doba celic. Morda gre tudi za manj kompleksen in učinkovit fiziološki sistem. Nekateri trdijo, da prostih radika lov ne bi smeli uničevati.

Apoptoza je teorija celične smrti, je odpadanja od življenja kot implozija celice. Današnje diagnosticiranje, kje je bolezen, se je preneslo iz medicine v psihologijo in kontemplativne procese samovzgoje. Če bi natančno videli, kje tiči frustracija, bi jo lahko odpravili. Do tega spoznanja nas vodi tapkanje pri EFT metodi. 

Postopek spominja na Molierovega namišljenega bolnika. Pri njem postane namišljeno bolan posamičnik, ker si želi daljšega življenja in blaginje. Pri  Gogolju je to provincialna družba, ki pričakuje revizorja kot nekakšnega Godota, ki naj bi jih odrešil revščine. Revizor je sodnik njihovih napak in grehov. Kdor se hoče na napačen način izkopati iz revščine, še globlje pade vanjo. Pogosto smo žrtve lastnih intrig, ne da bi zato vedeli. 
Zdravstvena pismenost se danes nahaja v paradoksnem družbenem kontekstu. Po eni strani nekontrolirana in sprivatizirana farmacevtska industrija ponuja suplemente, ki preprečujejo vsako bolezen in se preventivno borijo proti njej.  Po drugi strani spreminja zdravje kot vred noto samo po sebi v salutokratsko ideologijo in  novo religijo (Ule, 2003) kulta lepega in mladega telesa. V ozadju je interes kapitala, ki želi ohranjati storilnost aktivno starajočega prebivalstva čim dlje. Človek postaja preizkusno sredstvo delovanja novih zdravil oz. poživil     
Zato bi lahko ugotovili, da je kritična zdravstvena pismenost izmikajoča kompetenca. Pogoje na je z drugimi pismenostmi, pri katerih je potrebno, da vsak posameznik sam ugotovi, kdaj je relativno dovolj. Pogosto pa mu to določi zdravnik.

Na osnovi vsakega posega za zdravstveno opismenjevanje je vsekakor njegova meritev s specifičnimi instrumenti, na kolektivni ali individualni ravni. V ZDA je zadnja takšna razis kava pokazala, da 14% odraslih (okvirno 42 milijonov osebkov, pretežno ostarelih, slabo izobraženih in revnih) nima možnosti dostopa, razumevanja in uporabe informacij, ki so koristne za njihovo zdravje. Posamezniki z najnižjo zdravstveno pismenostjo najmanj upoš tevajo opozori la pisnih virov informacije, imajo manj zdravstvenih zavarovanj in imajo šibkejšo percepcijo dobrega počutja. 

Zaradi količine in raznolikosti informacijskih virov o zdravju in njihove različne kakovosti in dostopnosti obstajajo državljani očitno neenaka zdravstvene pismenosti, ki je pogojena z  nivoji izobrazbe. Definiramo jo kot sposobnosti, da pridobivamo, predelamo in razumemo osnovne zdravstvene informacije in imamo dostop do potrebnih služb, da zavestno izbiramo. Dokazano je, da dostopnost zdravstvenih storitev vpliva na zdrav stil življenja. Kot pri drugih pismenostih se tudi pri zdravstveni pismenosti pokaže, da je na višji stopnji v zahodni Evropi oz. anglosaksonskih državah kot v vzhodni Evropi ali v sredozemskih državah. 

Vzorčni primer ustrezne nacionalne strategije, ki vključuje vse resorje lahko predstavlja Južni del VB Wales, ki je s Slovenijo primerljiv po velikosti, mnogih sociodemografskih značil nostih in družbenih pokazateljih (Zajc, 2000). Weles že ima razvito celostno strategijo za izboljšanje življenja posameznika in javnega zdravstva v celoti. Prizadeva si ne le za izboljševanje zdravja prebivalstva, ampak tudi za zmanjševanje neenakosti v zdravju.

Kaj lahko stori posameznik za svojo zdravstveno obveščenost. Več kot 50 % Evropejcev in Evropejk ima internetni priključek in zdravstvene spletne strani pogosto berejo. Nesporno so sodobne informacijske tehnologije odprle priložnosti za primerjave in za obveščanje o možno stih zdravljenja, ki so v določenih okoljih bolj znane kot v drugih. Tisti bolniki in bolnice, ki so informacijsko prožnejši, imajo na voljo načelno več obvestil, s čimer se poveča možnost, da zadenejo pravo rešitev. Preobilica informacij pa je na drugi strani tudi nevarna, če pacienti niso »zdravstveno pismeni« in ne znajo ločiti zrna od plevela.

Zlasti starejši ljudje imajo težave z razumevanjem logike zdravljenja in se na splošno tudi slabše držijo navodil pri uporabi zdravil. V Sloveniji je Zavod za zdravstveno zavarovanje v sodelovanju z Zvezo društev upokojencev sprožil nekaj akcij za doslednejše upoštevanje navodil pri uporabi zdravil. 

Bolezen je posledica zunanjih poškodb ali notranjih degenerativnih sprememb. Gre za poško dovanje zdravih funkcij organizma, zmanjšanje sposobnosti osebe za aloplastično oblikovanje in soustvarjalno razvijanje življenja. To pogojuje nastop specifičnih disfunkcionalnih avto plastičnih reakcij. Nastanejo notranje subjektivne disonance v telesnem čutenju zdravja, kakor tudi zaznani odmiki od pričakovanih oz. dogovorjenih stabilnih potekov zdravih telesnih, duhovnih in socialnih življenjskih procesov.

Zato zdravstvena pismenost ni omejena le na sposobnost posameznika, da razume govorico lastnega telesa v smislu signalov ali alarmov, kdaj je nekaj narobe. Gre za posluh za (dis)funk cionalnost posameznih plasti po celi osebnostni vertikali kakor tudi v medsebojnih odnosih. Seveda javno zdravstvo priznava le nizke standarde zdravstvene izobraženosti. Predstave zdravega duha v zdravem telesu so danes različne.  Zato ni nenavadno, da  nekateri nimajo ustreznih predstav o zdravih načinih življenja in si jih pridobijo šele po ozdravljenju od hude bolezni npr. po raku. Statistike kažejo, da je med zdravstveno nepis menimi pacienti več takšnih, pri katerih se pojavijo komplikacije, so pogosteje hospitalizira ni in so tudi pogosteje odsotni z delovnega mesta. 

Največ za svojo zdravstveno pismenost lahko napravi posameznik, nekaj pa morajo storiti tudi zdravstvene ustanove. Vendar se zatika že pri vprašanju, kaj je osnovno zdravje. »Zdrav stveno pismen« je posameznik, ki je sposoben razumeti zgodnje simptome bolezni, poiskati pravega zdravnika, pa tudi razumeti pomen natančnega upoštevanja navodil za uporabo pred pisanih zdravil. »Obveščeni pacient« je tisti, ki ve, kje lahko išče dodatne informacije, ki se zna odločiti med več možnimi alternativami in se je sposoben držati navodil, ko je zdravljenje določeno. Zdravstveno pismen je tisti, ki ima razvito telesno inteligenco (Škoberne), da zna poslušati signale in potrebe lastnega telesa in jih zadovoljuje. 

Dejstvo  je, da je družbena neenakost obenem neenakost zdravja. To skušajo zdravstvene organizacije na različne načine omejiti. V Bruslju je Forum evropskih pacientov pozval k zdravstvenemu opismenjevanju. Z geslom »Zdravstvena pismenost vzbuja upanje!« je krovna zveza 35 vseevropskih organizacij, specializiranih za posamezne bolezni in nacionalnih forumov bolnikov, formulirala svojo poslanico, ki jo je naslovila na evropske ustanove in države članice. Nesporno je, da evropski bolniki postajajo zahtevnejši in se ne zadovoljujejo s pasivno vlogo. Da bi razširili obseg informacij in da bi zdravila jemali čim bolj varno, je Komisija izdelala koncepte, ki naj bi zagotovili kakovostno in zadostno informiranje, in jih dala v predhodno javno obravnavo.

Za zmanjševanje neenakosti do zdravja je treba izdelati nacionalno strategijo boja proti revščini, ozaveščati ljudi ter povečati obseg zdravstvene in socialne dejavnosti. Pogoj za tako ukrepanje je strukturno in etiološko poznavanje neenakosti med posameznimi skupinami populacije v določenem kraju in času.

Na UTŽO so se v okviru  CINAGE po CINAGE-u. Vedo, kaj so in kaj niso dejavna poznejša leta, Ljubljana, 22. september 2015 na zaključnem dogodku in projekciji zbrali predstavniki nevladnih organizacij, CMEPIUS-a, centrov za socialno delo, Rdečega križa Slovenije ter filmski ustvarjalci UTŽO. V Novicah te Univerze Findeisenova pravi, da v filmih CINAGE ni stereotipov o starosti! Treba je preprečevati napačne interpretacije potreb starejših! Danes že skoraj vse politike od starejših pričakujejo določene prostovoljne ali plačane družbene dejavnosti! Je proti nenehnim razpravam o pokojninah in medikalizaciji starosti.
Z ozaveščanjem, različnimi telesnimi in psihološkimi vajami ter meditacijo lahko v telesu sprožite proces oseb nega zdravljenja oz. čiščenja. Kajti šele ko se boste očistili starih, negativ nih in zablokiranih energij, ki botrujejo različnim boleznim, lahko v svojem polju naredite prostor za dotok novih in svežih. Polje na tak način delujoče ga človeka postaja temu primern o močnejše in večje. Prek prebujenih posameznikov se posledično dviga tudi kolektivna raven energije!
Ugledni ameriški kirurg in pisatelj Atul Gawande (2015) na podlagi lastnih izkušenj, zgodb iz domačega in profesionalnega okolja in usod sorodnikov in pacientov razmišlja o starosti, ki smo jo v sodobni družbi (ne)uspešno potisnili v domeno medicine in bolnišnic in stigmatizi rali kot bolezensko,  čeprav je to najprej naravno stanje. Staranje nam predstavi z vidika starejših, osredotoča se na občutenja, želje in mišljenje starej ših in ne na to, kaj bolj ustreza njihovim mlajšim in zdravim svojcem. Gawande (2015) daje navodila, kako  sprejemati staranje in kaj je treba spremeniti v naši miselnosti ter socialnem in zdravstvenem sistemu, da bi se življenje izteklo kar se da kakovostno, mirno in dostojanstveno.

Gawande (2015) pokaže meje medicine in česa naj ta ne bi preizkušala na bolniku. Operacij ske napake imajo lahko usodne posledice. Iz zgodb starejših, ki so že umrli in mladih, ki je bolezen vodila k prezgodnjemu koncu, razberemo pomen priprave na smrt. Gawande pokaže, kako se s staranjem prebivalstva spreminja tudi soočanje s končnostjo življenja. Razkrije, kakšnim družbenim in kulturnim spremembam na tem področju smo priča v zadnjih desetletjih.

Življenje se odvija zdravo in brezskrbno, dokler nenadoma ne udari bolezen in vse obrne na glavo. Kot minljiva, umrljiva bitja se moramo soočati z omejitvami, ki nam jih postavlja naša telesna zgradba, naši geni, celice, tkivo. Zmogljivosti sodobne znanosti so temeljito predruga čile človeško življenje. Sodobna medicina nam je sicer dala neverjetno moč, da se upiramo tem omejitvam, a skrb vzbujajoče je, kako počasi se medicinska stroka sooča s spremembami, za katere naj bi bila odgovorna.

Staranje prepoznamo v mišičnih bolečinah in škripanju kosti, v sivenju las in gubanju kože, v pripiranju oči, kadar želimo prebrati droben tisk, ter povečani pozornosti, ki jo moramo zbrati, da bi prisluhnili pogovoru. Staranje prepoznavamo v telesnih organih, ki preprosto ne delujejo več tako, kakor so nekoč.

Živimo dlje in bolje, vendar pa tudi slabše kot kdajkoli prej. Tudi tu se pozna, da je znanstve ni napredek v bistvu tehnični, ne pa tudi etični. Ihan (2016) opisuje spremenjen odnos do starostim in smrti. Danes je doživljanje visoke starosti in umiranja premaknjeno v bolnišnice in domove za starejše, ki delujejo kot utesnjujoči zapori, ker ljudje potrebujejo več kot varnost. Prostorov za druženje se poslužujejo mobilni.   

Kakšno starost si želimo in kakšno še zmoremo? Bomo lahko uživali v znanem okolju, vonjih in obkroženi s svojimi predmeti in ljudmi ali bomo nemočni gledali v neznane oči in se prepuščali njihovim dotikom? Koliko medicine naj bo na koncu naše poti? Je varnost res edino, kar si želimo v svoji starosti?

Po dolgih letih boja za samostojnost, neodvisnost, bomo verjetno na koncu poti zopet prepuščeni (ne)milosti drugih kot smo bili ob rojstvu. Bodo imeli čas, da nam pomagajo iz postelje, na stranišče in se obleči? Nam bodo pustili, da to storimo sami, četudi bo trajalo malo dlje?

Po 30em letu začne človeško telo izgubljati mišično maso — cca pol kilograma na deset letje. Na splošno sicer velja, da boste z redno vadbo dlje časa ohranili mladosten videz, a če z vadbo pretiravate, lahko še pospešite proces staranja. Različne vadbe predlaga Kaloper (ured., 2016). 

Mislimo, da moramo zagotavljati zdravje in preživetje. Omogočati moramo dobro počutje. Pozitivna psihogija proučuje well being. Dobro počutje pa je povezano z razlogi, zaradi katerih sploh želimo živeti. In ti niso pomembni le ob koncu življenja ali ko nas prevzame onemoglost, temveč ves čas.

Ker ima sčasoma precej ljudi težave s kožo, navajam 20 stvari, ki jih je dobro poznati o svoji koži. Pretiravanje z določenimi vrstami vadbe lahko pospeši proces staranja. Tako lahko npr. tek s svojimi stalnimi tresljaji naredi kožo mlahavo. Koža se lahko začne hitreje starati tudi zaradi pretiravanja s kardiovadbo, ki povzroča prekomerno oksidacijo celic.

Raven hialuronske kisline v kožnih celicah z leti upada — pri 40-letnicah je je za polovico manj kot pri 20-letnicah. In zakaj je hialuronska kislina pomembna? Koža jo potrebuje, ker ima občudovanja vredno lastnost, da nase veže 1000-kratno količino vode glede na lastno maso in tako zadržuje vlago v koži. Pomembno vlogo ima tudi pri tvorbi kolagena in njeno pomanjkanje povzroča nastanek gub.

Kako do mladostnega videza? Elastinska vlakna in kolagen delujejo kot vzmetnica — koži dajejo prožnost, da se lahko vrne v prvotno stanje. Z leti pa se količina kolagena manjša in s tem se zmanjša tudi prožnost kože, kar povzroča nastanek gub in povešenost kože. Ta proces lahko nekoliko upočasnite, tako da se odrečete kajenju, ki znižuje raven kolagena v koži. Sredstev za upočasnjevanje staranja je več. Eden izmed njih je ameriški proizvod reservatrol. 

S pravo hrano npr. Aven kreme dosežemo sijočo kožo, ki se regenerira. Vitamina C in E sta ključnega pomena za videz kože. Zmanj šujeta namreč škodo, ki jo povzročajo prosto radikali (nestabilne molekule v našem telesu), ki uničujejo kolagen in elastin. Vitamin C lahko najdete v citrusih in zelenjavi, kot so papri ka, brokoli in cvetača, z vitaminom E pa so bogati oreščki, olive, špinača in beluši.

Različni tipi kože se starajo različno. Koža pri ljudeh s svetlejšo poltjo je po navadi bolj suha kot pri tistih s temnejšo poltjo, saj je raven vlage v njej nižja. Zato so svetlopolti ljudje bolj nagnjeni k vnetjem in gube se lahko pojavijo hitreje. Svetla polt je tudi občut ljivejša za zunanje škodljive vplive, zato je pomembno, da je koža vedno dobro zaščitena.
Ibuprofen je proti vnetjem in bolečinam. Arnika ima svoj spekter zdravljenja. Glukozamin je proti bolečinam sklepov.  
 
Nekaterih hranilnih snovi naše telo z navadno prehrano ne prejme v zadostnih količinah. Med njimi je najpomembnejši cink, ki ima protivnetne in zdravilne lastnosti ter je zato še posebno pomemben za kožo, nagnjeno k aknam. Primanjkljaj cinka lahko nadomestite tako, da si za zajtrk privoščite kosmiče, ki jim dodate žličko semen. Proizvodi za nego kože najbolj učinkujejo ponoči.

Spanje v vročem prostoru s suhim zrakom lahko povzroči izgubo vlage v koži in rdečico zaradi povečanega pretoka krvi. Če imate suho kožo, je zato priporočljivo, da uporabljate vlažilna sredstva. Koža se ponoči obnavlja, zato uporabljajte kremo s peptidi in z antioksidanti, ki bodo popravili škodo, nastalo čez dan.

Navlažena koža dlje časa ohranja dišave. Suha koža deluje kot goba in posrka dišave v svojo notranjost, medtem ko maščobe v dobro navlaženi koži zadržujejo dišave na površini. Z nanosom vlažilne kreme čez  najljubši parfum boste dišavo 'zaklenili' v kožo in tako podaljšali njeno obstojnost.

Z rastlinskim mlekom do manj aken. Kar 75 % odraslih kaže znake določene stopnje netole rance na laktozo, ki jo povezujejo s pojavom aken pri odraslih. Kravje mleko namreč vsebuje naravne rasne hormone, ki naj bi pospeševali tudi nastanek aken, nadomestite ga raje z mandljevim ali riževim napitkom.

Masaža obraza izboljšuje krvni obtok in s tem prekrvavitev celic s kisikom, zaradi česar je priporočljiva predvsem za zrelejšo kožo in kožo kadilk. Z limfno masažo, ki pospešuje odplavljanje strupov iz telesa, lahko izboljšate tudi stanje aknaste kože. 

Ustnice ne vsebujejo melanina, zato je njihova zaščita pred soncem zelo pomembna. Znake dehidracije kažejo tako, da se začnejo luščiti, kar opozarja na pomanjkanje maščobnih kis lin v vaši prehrani. Stanje izboljšamo z rednim jemanjem kapsul omega-3 maščobnih kislin in z drgnjenjem ustnic z zobno krtačko.

Ni vseeno, s kakšnim kremo se mažemo. Je dovolj faktor 30 ali 50? koliko se izpostavljati soncu? Zmotno je prepričanje, da ljudje s temnejšo poltjo nimajo težav s pigmentacijo, prav nasprotno, njihova koža je še bolj nagnjena k tovrstnim teža vam. Pigmentnih madežev se boste najučinkoviteje znebili z laserjem, ki ima tudi to prednost, da kožo pomladi in odpravi škodo, nastalo zaradi izpostavljanja sončnim žarkom.

Pot, ki se sprošča med vadbo, je koristen za kožo, saj vadba poveča pretok krvi ter prenos hranilnih snovi in kisika do kožnih celic. Vendar pa je pomembno, da telesu dovajate zadostne količine vode (odvisno od intenzivnosti vadbe lahko izgubite do enega litra vode na uro in ko enkrat začnete nadomeščati izgubljeno vodo, telo potrebuje 20 minut, da se rehidrira). Za lepo kožo je zadostna količina vode v telesu ključnega pomena.

Morda so najmanjše ribe izmed vseh rib še najbolj zdrava prehrana. Mastne ribe s svojimi omega-3 maščobnimi kislinami so sicer za kožo zelo koristne, vendar pa danes ribe zaradi onesnaženosti voda vsebujejo tudi veliko strupenih snovi. Priporočljivi so morski rakci, - krili, ki ne vsebujejo toksinov in so bogati z antioksidanti. Tako sem po 73. letu začel uživati MorEPA, ki je za srce, možgane in za vid. Kožo je treba negovati vse leto s pilingi, kremami in olji. Imam Aven kremo.  

Znano je, da je najbolj zdrava izvirska voda. Že nekajkrat sem kupil informirani kozarec, ki oživlja vodo in   nevtralizirajo škodljive učinke snovi, ki so raztopljene v vodi. Oživljena voda poveča življenjske sposobnosti ljudi, rastlin in živali. Informirani kozarci izboljšajo okus vsake vode in do 40 % zmanjšajo njeno genotoksičnost. Voda, ki se na poti do pipe navzame cele vrste škodljivih snovi, v informiranem kozarcu "oživi". To omogočajo informacije, vdelane v kristalinsko steklo, ki spremenijo fizikalno-kemične lastnosti vode in vzbudijo njeno sposobnost za samoočiščenje v določenem času. Doslej čudežnih učinkov vode nisem spoznal. 

Z rednim gibanjem vzdržujemo dober krvni in limfni obtok, ki odplavlja strupe in neželene maščobe iz telesa. Koristni so tudi masaža nog, knajpanje in ščetkanje telesa. Knajpanje je posebna oblika zdravljenja z vodo, katere začetnik je nemški duhovnik in zdravilec Sebastian Kneipp, ki je živel v devetnajstem stoletju. Zajema vse, od različnih oblik utrjevanja telesa do preprečevanja in lajšanja zdravstvenih težav s hladno in toplo vodo, izmenjavo obeh, oblivi, oblogami, kopelmi, soparo in drugim.

Kot študent je Sebastian Kneipp veliko bolehal, med drugim za tuberkulozo. Na sebi je začel preizkušati zdravljenje z vodo. Sredi zime se je skopal v mrzli Donavi, nato pa se oblekel, ne da bi se obrisal. Spodbujanje obrambnega mehanizma in zdravljenja z vodo je nato razvijal skozi vse življenje. Ustanovil je tudi svoje zdravilišče. Najprej je zdravil bolne duhovnike in revne  otroke, pozneje pa še druge bolnike. V več zdravstvenih priročnikih svoje metode priporoča vsem, čeprav na vse ne delujejo enako. 

L. 2015 so odprli ob hotelu Delfin v Izoli Kneippov vrt zdravilnih rastlin, ki je sestavljen iz več sklopov 1. iz cvetočega travnika, 2. iz vrta zdravilnih rastlin, zelišča Krasa in Istre ter 3. iz osrednjega dela vrta. Skozi Kneippov vrt vodi krožna pot, ob kateri so tudi korita za hladne oblive rok in nog. Obiskovalci se lahko sprehajajo, posedajo na klopcah ter uživajo v vonjavah številnih rastlin, lepih pogledih na morje ali bližnje griče. Delfin vključuje tudi kneipanje v mrzli vodi, ki krepi imunost in krči žile, kar je dobro pri utrujenih nogah. Organizirajo tudi plese na vesele viže. 

12 % staršev ima neko kronično bolezen, vendar je treba otroku povedati resnico. Sarkopenija je s starostjo napredujoč pojav upadanja mišične mase. Sedeč poklic to še pospešuje. Nastaja nevarnost zlomov. Vsako gibanje je boljše kot nobeno. Vitamin D omogoča ohranjanje mišič ne mase in stabilnosti. Odkriva se pomembnost dobre ali slabe osi možgani – prebavila. Telo sčasoma izgublja tudi sposobnost nevtralizacije kislosti živil. Farmacija izumlja vedno nove preparate za pomoč pri premagovanju bolečin. Tako je Perskindol učinkovito sredstvo za sprostitev bolečih mišic in sklepov. Obdržati kontrole nad uhajanjem urina je možno s tena men vpojno zono. Atrogel pa je za bolečine v mišicah in sklepih – otekline.   
So organizacije, ki nas poučujejo, kako si pomagamo. Tako Biyovis vključuje analizo telesa in strokovno svetovanje. Z ženo sva jo preizkusila. Že na celični ravni se nakazujejo kasnejše bolezenske spremembe in jih lahko klient preventivno ublaži ali celo prepreči. Prof. Pirtovšek nas uči o degenerativnih spremembah možganov. Na DCA imajo predmet umovadba.   Zlasti Sinapsa proučuje in poučuje laike o pomenu in vzdrževanju zdravih aktivnih možganov. V smislu active brain je priporočljiva formula tablet: EPA + DHA + GLA + vitamin B6 + vitamin B12 + folna kislina + cink + magnezij.
Sedaj pa še nekaj na temo učenja kaj če (as if pri B. Carthyjevi). Če biše enkrat živeli, bi upoš tevali to, kar v tem življenju nismo. Vendar nekateri kljub temu poznajo svoj oz. božji načrt. V Schwartzovi knjigi Dar duše beremo zgodbe o ljudeh, ki so, tako kot vi, načrtovali svoja življenja, preden so se rodili. Schwartz je tudi avtor uspešnice Načrt duše. Avtor  se je pogo varjal z nesnovnimi bitji, ki so o njem vedela vse; kaj je naredil, mislil in čutil. Spoznal je, da bi poznavanje našega načrtovanja pred rojstvom ljudem po vsem svetu izjemno pomagalo pri zdravljenju. Izjemna spoznanja, do katerih se je avtor dokopal se nanašajo na naša pristna, univerzalna hrepenenja – radi bi vedeli zakaj se nam kaj dogaja.

Osamljenost v smislu socialne izključenosti, ki je stranski produkt individualizacije in urbanizacije, je nevaren vir psihosomatskih bolezni. Največ jo je pri starejših po domovih, ki nimajo stikov z bližnjimi. Privede do depresije in samomora.  

BHS (Brennan Healing Science) je prosvetljen sistem zdravljenja, ki kombinira tehnike s polaganjem rok z duhovnim in psihološkim procesom in se dotakne vsakega in vseh aspektov vašega življenja. Zasnovan na živi dinamiki 'Sistema človekove energijske zavesti' (Human Energy-Consciousness System - HECS) in njegovih odnosih do širšega sveta, katerega del smo vsi, lahko BHS vaše življenje spremeni (transformira) v uravnoteženo razsvetljeno izkustvo misterija, ki ste ga vedno iskali in želeli. 
Na spletni strani Caleba E. Fincha, profesorja gerontologije in bioloških znanosti z Univerze Južna Kalifornija direktorja raziskovalnega gerontološkega inštituta (Ethel Percy Andrus Gerontology Center v okviru te kalifornijske univerze), član različnih vladnih in nevladnih ustanov naključni obiskovalec spozna vrhunske dosežke biodemografije in staranja. Pri nas revija Kakovostna starost prinaša številne ugotovitve o starostnikih in o tem, kako naj ti ohranjajo vitalnost. Dr. Ramovš na Inštitutu Antona Trstenjaka razvija to področje.  
Moj oče je umrl za pljučnico, moja mati pa je umrla zaradi embolije kot posledice kot posledice zloma kolka po usodnem padcu v hiši. Bolehala je za parkinsonizmom. Nekateri ne znajo paziti na svoje zdravje, ker so prepričani, da je njihovo telo samo instrument za svojevoljno uporabo. Moj tast si tudi ni znal postavljati meja. Pri jedi in spanju je vedel, kdaj ima dovolj. To, kar je v nas, nas lahko uniči. Na starost postane naš telesni termostat manj prilagodljiv. Preobčut jivost za spremembe se manifestira z umikom. Ostajamo doma, skoraj nič se nam ne da ali ne smemo. Polašča se nas malodušje. Primanjkuje nam dobro vzdušje, topline in miline.
 
Boris V. Balotov poudarja, da je osnova zdravja in dolgega življenja povečanje števila mladih celic. Kot najenostavnejši in najhitrejši način za to svetuje metodo pospešene zamenjave starih celic z mladimi prek vpliva na delovanje fermentov v želodcu: 30 min po jedi, ki se je medtem že deloma prebavila, damo na konec jezika 1 gram kuhinjske soli in razstopljeno pogoltnemo.

5. Sklep

V tem zapisu smo proučevali celostne pristope k zdravljenju. Ti niso medicinski, ampak so predvsem alternativno intuitivni. Človek je celota po antropološki vertikali. Zato so naše biografije obenem biologije telesa, zemljevidi psihosocialnih stikov in fenomenologije duha s teofanijo. Zanimivo je, da se medicina vrača tudi nazaj k biološko determinističnim pogledom in razlagam bolezni/zdravja. Ni povsem jasno, kakšne so zakodirane kode svobode v nezaved nem, kaj smemo in česa ne, tako se učinki odslikavajo v našem telesu. Po determinističnem stališču bi bile vse dedne bolezni neizogibne, glede na koncept svobodne volje pa bi se načelno vseh lahko izognili. Kot vemo se vseh bolezni ni mogoče izogniti, vendar pa se nekaterim ni treba izpostavljati.
     
Razčlenili  smo družbene in individualno-osebne vrednotne poglede na zdravje. Zavzemamo se za osebno pozitiven odnos do zdravja. Ni vseeno, kakšni so družbeni (socialni, politični, ekonomski, kulturni) okviri zdravja/bolezni, ker vplivajo na našo samopodobo. Čim bolj se umika država iz javnega zdravstva, tem bolj je vsak sam odgovoren za vzdrževanje zdravja tako preventivno kot kurativno, ko je že v procesu zdravljenja. Danes o zdravi družbi (Frommov izraz) ne govorimo več, o zdravem načinu življenja posamičnikov pa vedno bolj. Preobrat v paradigmi zdravljenja se je začel v 70. letih s psihonevroimunologijo, ki prenaša odgovornost za zdravje na osebne moči posamičnika. 

Zdravstvene težave sodobnika so specifične: manj je nalezljivih in več je kroničnih bolezni, več je alergij.  Morda gre letos pri nama s Tončko za pomladansko alergijo, ki se meni izraža na pljučih, Tončki na levem očesu, kjer je že imela pšeno? 

Fromm (1955) razlikuje dve osnovni obliki orientacije do sveta:
1. produktivna (ki naj bi omogočila avtentični razvoj osebnosti in uresničenje človekovih potencialov), 
2. neproduktivna. Neproduktivna orientacija zajema več tipov:
- orientacija sprejemanja,
- orientacija izkoriščanja,
- orientacija zbiranja,
- tržna orientacija. 

Skrb je dvorezen pojem. Po eni strani je skrb izraz ljubezni do sebe in do drugega, po drugi strani pa zlasti prezgodnja zaskrbljenost kaže na nerešenost problemov in vodi v bolezen. Skrb za lastno telo je danes postala obsesija salutokracije, kulta zdravja in dobrega počutja za vsako ceno. Takšna zaskrbljenost je sredstvo za prekrivanje smrtnosti in končnosti in je nada ljevanje mita o večni mladosti in odlaganja staranja zaradi negativnega odnosa do njega.  Is krenost do sebe je pri ozdravljenju pomembna, če že ne odločilna. Načelno jo zoperstavljamo zlaganosti življenja zahodnega človeka, političnim lažnim obljubam, samozaslepljevanju in varanju drugega. Kot drugi pojmi je tudi iskrenost pluralen pojem, ki je povezan z osnovnimi vrednotami, resnico, interesi in motivi. 

Skrb za zdravje smo proučevali s sociološkega, psihološkega, psihosomatskega, etičnega, duhovednega vidika. Poleg uradne medicine se razvija tudi zdravilstvo, homeopatija, imuno logija, salutogeneza in psihosomatska spoznanja. Skrb za lastno zdravje vključuje preizkušene nasve te, meditacijo, zdravo prehrano, gibanje v narav nem okolju. V smislu preseganju nezavedno negativnega odnosa do zdravja smo primerjali nekatere teorije in prakse zdravlje nja Hayeve, Myssove in drugih terapevtov. 

Vsak dan nas zasipajo z novimi informacijami o vzdrževanju zdravja našega telesa. Odrasli v reviji Zdravje in drugod najdemo ustanove in poklicne profile, ki nam lahko pomagajo – psi holog, socialni delavec, radiestezist, maser, kiropraktik, akupunkturist, homeopat, bioenerge tik, psihoterapevt, astrolog, skupina). Najdemo tudi pripomočke, s katerimi si lahko pomaga mo (kristali, piramide, simbolni predmeti, majčke, simboli, naravni izvori zdravilnih energij, svetišča, kasete). Morda je bolje, če najprej spoznamo osnovna načela in si potem poiščemo ustrezne pripomočke, da se ne bi v množici »dobrih ponudb« izgubili.   

Če je Fromm videl problem zdravja posamičnika v kontekstu zdrave družbe, ga pa mi iščemo v odnosu med naravnim in nadnaravnim v človeku. V različnih filozofijah je težišče tega, v čem je človek naravno in v čem nenaravno oz. protinaravno, metafizično sofisticirano bitje, drugje. Gre tudi za nejasne meje med obema stranema. Zato  je nesmiselno postavljati ozke dileme, ki izhajajo iz oscilacij med skrajnostmi. Očitno pa je, da so prevelika pričakovanja,  prepričanja, hipertekmovalnost in ponos so vir notranjih konfliktov, medtem ko previdnost, potrpežljivost, predanost, prijaznost in preprostost vodijo prek konflikta. 

Antropologija zdravja, bolezni in zdravljenja se razvija podobno kot vsaka druga antropolo-gija. Naravni ljudje npr. na Kavkazu naj bi bili najbolj zdravi. Po večini pristopov je prizade vanje za celovito osebnost zdravo. Homo duplex je za Nietzscheja bolna žival. Kot človek brez vesti že po definiciji ne more biti iskren. Totalitarizem ta pojav ubija.  Iskren je tisti, ki živi svobodo in zanjo odgovarja, ki ve kaj hoče in se ne spreneveda. Iskrenost je to, kar ni hinavščina in ni le na besedni ravni. Čim starejši smo, tem pomembneje je, kako zdravje razumemo in kako zanj skrbimo, ker zdravje ni več le naravna danost. Zato smo najpogostejši obiskovalci zdravnikov. Predvideva mo, da se bo zaradi staranja prebivalstva raziskovanje bolezni še intenziviralo in da bo šol alternativnega in duhovnega zdravljenja več.  

V depresiji se posameznik zapre vase, ne razume novih pomenov in namenov. Ničesar, kar bi ga spravljalo bodisi v gibanje drugam bodisi k transformaciji sebe v smislu reorganizacije lastnega življenja, ga ne motivira. Ne more se prisiliti k pozitivnim občutkom. 

Nasprotno pa smo svobodni tedaj, ko smo v čistem trajanju. Trajanje je za Begsona očitno sinonim za smisel življenja, je sinonim za duševno bogastvo, ustvarjanje novega, je skriti zaklad, ki ga obujamo v živem spominu kot svoje najbolj avtentično bivanje. Pomembno je torej, da znamo odpreti čustvene ventile, se zdravo razjeziti, udariti s pestjo po mizi, zakleti, se izkričati (saj ne na druge!), se glasno nasmejati, uveljaviti svoj prav. Določenih reči se še sramujemo, ker so nam dopovedovali, kaj se  za pridne punčke/fantke ne spodobi. 

Veliko avtorjev izenačuje proces alternativnega zdravljenja z osebno rastjo. Razlog je v tem, da nas opozarjajo, kako obstoječi vzorci vplivajo na dušo in telo ter kako se soočati z njimi. Ti vzorci so gibalo bivanja in z njimi se srečujemo v vsakodnevnem življenju. Vedno znova se učimo, tudi na lastnih napakah. Bistveno pa je, da jih ne ponavljamo, pač pa ponavljajmo vaje za navajanje na nove vzorce.

Takšna alternativa je tudi pulzna magnetna terapija deluje na principu pulzirajočega magnet nega polja, ki vpliva na biokemične in biofizikalne procese v celicah, zlati na šibkejše in obolele celice. S terapijo vplivamo na boljšo presnovo in znatno pospešimo obnavljanje obole lih celic, tkiv in organov. Marsikje v tujini in pri nas to metodo uspešno uporabljamo pri zdravljenju osteoporoze, artritisa, revmatizma, bolečinskega sindroma, ishialgije, multiple skleroze, polinevropatije, migrene, pri celjenju ran, celjenju zlomljenih kosti in zdravljenju atletskih poškodb. Morda je boleče točkasto zbadanje po raznih delih telesa ob nepredvidenih časih posebna vrsta revme. 
Sleherni trenutek našega življenja je od spočetja do smrti zapisan v vsaki celici telesa. Travme so nepozabno zapisane v duši, čeprav jih odpustimo. Kristusu slediovi ran ostanejo tudi v nebesih. Težava je v tem, da je v celičnem spominu poleg lepih vtisov tudi veliko negativnih izkušenj. Kadar doživimo trav mo, se celica skrči in stisne. Negativno čustvo se zaklene v emocionalnem telesu, nekaj časa se krči, dokler se povsem ne zapečati. Telo tako otopi. Skrčenje celic z leti prinese bole zen in neravnovesje, celo mutacijo celic (rak, tumor, slepota,…). Naredite korak zase in izberi te ozdravljenje.
To dela zdravilec Ger Lyons iz Irske, ki je kot karizmatik čist in mogočen kanal božanske energije, odprto, edinstveno in ljubeče bitje, ki živi in izžareva ljubezen, luč in resnico. Še bolje pa je, če težavo zaupamo Jezusu, ki se s svojimi žarki dotakne in odpre srce in dušo vsem okoli sebe. Ko sedite z njim v svetem prostoru, se začnejo raztapljati plasti otopelosti in travm v telesu. Med tem, ko sveta energija popelje vaše telo in vaš um skozi globok proces očiščenja, boste začutili vročino, mravljince in močno energijo, ki teče po vašem telesu. 
Energija preobrazbe in zdravljenja prodre skozi stare okvire in strukture resničnosti, sprošča in preobraža travme in omejitve, odpira celice, razširja zavest, opušča strah ter dovoli resnični in pravi izraz in vse možnosti duše, da se v popolnosti sprostijo in uresničijo. Vaše celotno bitje se odpre, iluzije ločenosti se razblinijo, začnete ustvarjati in doživljati čudeže. 
Energija, ki jo prikliče molitev, prežame bolne celice in jih napolni s svetlobo. Ta energija vstopi v telo skozi 'čakre' ali centre moči v etrskem dvojniku telesa in skozi endokrini sistem spremeni naravo celic. Vse molitve so potrebne: duhovni boj, izročitev, za izlitje svetega duha, za kesanje, odpuščanje, darovanje – priprošnje in zahvaljevanje. 

Naša naknadna obžalovanja se skladajo z našimi nezadovoljenimi primarnimi potrebami, ki jih priznavajo vsi psihologi in bi jih zato morali pomagati zadovoljevati že starši otrokom od rojstva. Doslej pa se je pogosto dogajalo, da jih stari starši le slabo poznamo in nismo bili pripravljeni zanje kaj več žrtvovati.  Zavedati bi se bilo tudi treba, kar umira v nas in je dobro, da umre. Verjetno ne gre za naše nesposobnosti kot za obrambo egocentričnih privilegijev.  
Pomembno si je zapomniti, da ne glede na stopnjo na kateri se trenutno nahajamo v življenju, nimamo nobenega razloga za obžalovanje. Proces obžalovanja nam prinese zgolj trpljenje, saj dovolimo, da nam preteklost narekuje, kako naj se počutimo v tem trenutku. Edith Piaff ni ničesar obžalovala.
Namesto tega lahko uporabimo preteklost kot orientacijsko točko za razumevanje, katere prilagoditve potrebujemo na naši poti naprej. Prilagoditve naj ne bi bile odraz bolečine, žalosti, obžalovanja ali sodbe, temveč preprosto odločitev, da stvari naredimo drugače. Učimo se ves čas, vendar nam obžalovanje lahko zelo hitro ustavi ta proces učenja. Ko pride do ustvarjanja sprememb, bodite pomirjeni s sabo in se spomnite, da je vsak trenutek nova priložnost! 
Sreča je tudi moralna dolžnost psihosocialnega blagostanja. Altruizem je tudi zdrav. Vir oseb ne rasti je v motivih, kakšni bi želeli biti v odnosu do sebe, drugih in do Boga. Na koncu lah ko rečemo, da smo srečni, če lahko ljubimo, smo prijazni, najdemo inspiracijo za delo, ki nas veseli in smo zato v njem uspešni in osebno tudi zdravi. Srečni smo, če smo si katero  obžalo vanje prihranili, ker smo nekatera hrepenenja uresničili. V tej knjigi začenjam s srečo, v drugih se sprašujem najprej po varni in smotrni energiji so-delovanja, ker naša civilizacija sicer ne bo mogla preživeti.   
Nekoč so stari starši z gotovostjo vedeli, kaj je za koga dobro in kaj slabo. Danes je to zelo vprašljivo početje. A. Rebula uči le nežno z lastnim primerom. Kajti 'metati drugemu v obraz težke resnice (pa čeprav z najboljšim namenom), je potemtakem tvegano početje. Ljudje lahko dihamo le, če se nam zdi, da živimo prav, da smo dobri in pametni. Odkriti, da smo naredili kaj hudega ali da smo slepi za kaj hudega, je kot ostati brez zraku na neznosni višini.
Zato je bolje, da pot do resnice, kot jo vidimo, samo nakažemo. Biti povabljeni v resnico je nekaj drugega kot biti prisiljeni gledati nanjo z grozljive višine. Drugi bo stopil na pot navzgor, če želi, in sam bo odgovoren za zahtevni vzpon, in toliko se bo dvigal, kolikor čuti, da je pripravljen videti. 
Siliti koga s seboj na vrh, v odkrivanje resnice o lastnem življenju, naredi našo hojo mučno, neuspešno in podobno vojni. Vsak od nas zmore le svojo lastno težo, če hoče živeti ljubeče. Nismo odgovorni za pripravljenost kogarkoli na odkrivanje osebne resnice, niti za najbližje ne. Zato je bolje, da se vzpenjamo na svoj hrib, srečujemo vse, ki hodijo v isto smer, in spoštujemo vse, ki ostajajo v dolini. Oni zelo dobro vedo, zakaj se ne premaknejo. Nekateri nočejo izgubiti, kar se glede na Aristotela nenavadno sliši, svoje ekstremne (de)priviligiranosti. 

Warejeva (2013) živi s stališča  ars moriendi v smislu sprave s samo seboj. Ta cilj si zastavlja z vidika uresničevanja srčnih želja in teh je imela veliko. Njen proces samovzgoje je vključe val čiščenje same sebe. To delajmo potrpežljivo in nežno brez obsojanja drugih. Vzljubila je notranjo lepoto. Umirajoči vedo, da je  najpomembnejše,  kdo smo in ne koliko imamo in kaj o nas menijo drugi.  Če kdaj, v tej fazi izhajamo iz sebe. Kljub obžalovanjem so na koncu vsi umirajoči našli duševni mir in srečo.  Če pa umremo nenadoma, nimamo časa za razmišljanje in osmišljanje. Warejeva je izluščila pet dejavnikov obžalovanja kot so deloholizem, premalo sobivanja v družini, zavzemanja za osebno srečo. Na ta način izvemo, katere notranje blokade nam ne dajo, da bi živeli iz sebe.  

Na enega izmed njih je pokazal Dyer (2012) v smislu sledenja  črednemu nagonu, ki označuje masovnega človeka (nem. Massenmensch). Kot vemo, je totalitaristični oz. avtokratski režim znal utišati glasove lastne vesti. Svoje poslanstvo pa lahko uresničijo prav tisti, ki pravočasno slišijo in sledijo klicu (gr. klesis, lat. vocatio) lastne vesti. Zato je treba biti na smrt pripravljen prej. Česar nismo storili dobro, si moramo odpustiti, da se ne obsojamo. Umreti mora tisti del nas, ki nosi bolečine preteklosti. Warejeva je pozitivna revolucionarka v svoji duhovni rasti in rasti drugih. Odgovor na Štefančičevo vprašanje (2012), zakaj si življenje zasluži, da ga izgubimo po eni strani zakon nastajanja in minevanja in na drugi strani večnost obnove.  Ga wande se sprašuje kako se je spremenil odnos do smrti pri sodobnikih, ki najdlje živijo. Stro kovnjaki se čedalje bolj ukvarjajo z vprašanjem, kako možgane čim dlje ohranjati zdrave in operativne z vajami, gibanjem in ustrezno prehrano.   

Večina bi lahko pogoje za svoje zdravje do določene meje bolje obvladovala kot jih že. Tudi moja e-knjiga je namenjena premisleku, da bi jih bolje obvladovali, če bi poznali kulturo oko lja, v kateri živimo. Npr. če bi živel bolj uravnoteženo življenje, bi tudi moja koža bolje 'dihala' s svetom.  

Različna okolja gojijo različne odnose do zdravja. Na koncu lahko zvedemo te odnose na pozi tivne in negativne, kar po Frommu pomeni na biofilijo in nekrofilijo. Nekrofilija se redko kdaj izdaja v svoji identič nosti, ampak se prikriva, zato je pristne biofilije manj kot se zdi. Posa meznik ima že  nezaved ne prevzete vzorce, zato v kakem rodu vsi dobijo raka, drugi pa dolgo živijo.  

Projekt eZdravje združuje aktivnosti vpeljave rabe komunikacijskih in informacijskih sredstev na področju zdravstva, s katerimi bo moč zagotoviti učinkovitejše javno-zdravstvene storitve. Rezultati projekta eZdravje bodo omogočili, da se lahko zdravstveni  tretma bolnika bolje prilagodi potencialnim in aktualnim pacientom, olajša njihovo in našo mobilnost in varnost, zmanjšuje stroške zdravstvenih storitev ter podpre interoperabilnost v državi in prek meja. 

Uvodne aktivnosti projekta eZdravje so se začele v septembru 2008, predvideno trajanje pro jekta je do junija 2015. Za to obdobje je pripravljen akcijski načrt in definirani vsi podprojekti. Do tedaj so na voljo tudi evropska sredstva, skupaj 27 milijonov evrov. Dograjen bo šele do leta 2023, ko bo treba vse razvite rešitve vzdrževati in nadgrajevati. Uspeh projekta bo v veliki meri odvisen od zaupanja posameznikov in zdravstvenih delavcev v to, da so vsi vidiki eZdravja, ki vplivajo nanje, oblikovani tako, da postavljajo interese dvigovanja kakovosti in povečanja varnosti na področju zdravstva na prvo mesto. Elektronsko komuni ciranje zdravja je gonilo informatizacije in digitalizacije slovenskega zdravstvenega sistema. Naš zdravstveni sistem stremi k celovitosti, kakovosti, ažurnosti storitev in k aktivni soudeležbi pacienta pri doseganju svojega zdravja. Projekt eZdravje naj bi prispeval k integrativnosti delovanja zdravnikov in pacientov. Ne vem pa, ali bo šlo tudi za vključevanje različnih vrst medicine v splošno skrb za zdravje posameznika. 

Treba je najti in ohranjati ravnotežje med vita activa in vita contemplativa. Ne splača se delo holistično zamenjevati noč in dan. Naraščajoče število raziskav utira pot prepričanju, da je boljše kognitivno funkcioniranje odvisno od spanja. Blagodejni učinki spanja se najbolj izrazijo na spominu. V raziskavi Univerze v Kaliforniji so se morali udeleženci naučiti sez nam nepovezanih besed in jih priklicati po 35 urah. Vmes je polovica udeležencev spala, druga polovica pa bedela in počivala. Izkaže se, da nespečnost spodkoplje naše sposobnosti pomnjenja, saj je speča skupina v povprečju lahko pri klicala kar 70% več besed od budne. Nočni počitek izboljša našo hitrost in natančnost, pozornost in sposobnost opravljanja več nalog hkrati, okrepi kognitivno fleksibilnost, nudi nove vpoglede v probleme in napolni zaloge kreativnosti. Spanec okrepi imunost. Tudi identifikacija ponavljanja je odvisna od kakovosti in usmerjenosti spomina. Kierkegaard ni živel zdravo.  

Po eni strani poskrbimo za varnost v sebi pri razvijanju osebne moči, po drugi strani po socialni inteligenci presodimo, kdo je vreden zaupanja, po tretji je poskrbljeno za določeno državno varnost. Prav tako je več vrst imunosti v nas, ki nas varuje pred boleznimi. 
Potovanja so lahko zdravilna. Primer je prehod iz starega v novo stanja duha. To je Oskarjeva skupina turistov po Širi Lanki v živo trenirala z vzponom na Adamov vrh, 5.800 stopnic na  skoraj 1.000 metrov višine. Podoživljali smo Mojzesovo zgodbo, ko zelena sfera (osebnost, izraelsko ljudstvo) hoče nazaj, gradi zlato tele in se upira. A je rdeča sfera (zavest, Mojzes na gori) močnejša in vodi v preboj. Dramatičen trenutek, konkretna potovalna izkušnja, veliki pok in skupina zmaga! Vsi so občestveno zmogli, vsi so presegli ne v domišljiji, temveč v potovalni resničnosti. 
Iz preboja so se spustili v sestop, iz ekstatične zmage v zemeljsko resničnost. Vsakdo se je soočil s sabo in preteklostjo; zdaj so na vrsti primerjave in lastni, srčni občutki kaj si želimo bolj kot kaj drugega. V sferi prehoda lahko (ali pa ne) ustvarimo želeno spremembo. Lahko uspejo ali zgolj ozavestijo, kaj si res želijo. Po njihovem zgledu tudi mi uresničimo, kar si želimo.
Očitno je, da tisti, ki več investicij vlagajo v svoje zdravje in vzdržujejo telesno-duševno kondicijo dlje živijo. Lepa doživetja, razumevajoče socialno okolje, ne prenapornmo življe nje. To sodi k ortonomiji (gr. orthos logos), ki je vezana na skupni občutek in ne na samovoljo. Kakšen napuh je to, da črtamo zdrave vrednote, ki so nastale na osnovi izkustva preteklih generacij?! Vprašanje je, kako razumeti samozdravljenje iz sinergije oz. samoregu lacije narave. Lahko bi ugotavljali obratno. Naša telesno-duševna korporacija teži k zdravju kot k uravnoteženju sil. Kar mu k temu ne pomaga, mu škoduje. Telo se razstruplja ponoči med kvalitetnim spanjem. Salutokratska manija detoksifikacije lahko 'naravni' proces poslabša. Človek je v stanju preutrujenosti, ogroženosti, nevarnosti distresa z izgorevanjem, smo v eksistenčnem minimumu. Prodajajo nam 'zdravje' z dopolnilnimi zavarovanji, ljubezen s srčki, …
              
Duhovno delovanje je najvišja kakovost življenja. Spoznamo  jo po osebi, ni namenjena sama  sebi,  ampak  se distancira od sebe. Šele sedaj iščemo tretjo možnost med  individualizmom  in  množico  v  občestvu.  Najvišja  pozitivna ustvarjalnost  je etična.  Človek je kot vezna posoda, če odteče tekočina iz  enega dela, bo tudi iz drugih. Predolga razrvanost, slabi odnosi nižajo raven  imunske  sposobnosti. Zato je vprašanje, ki si ga zastavlja 100. številka revije »Skupaj za zdravje človeka in narave«, kako pridobivamo in ohranjamo energijo, umestno. To je tudi pot do integralne  antropologije  in antropološke oz. psihološke higiene. Ker je v veri presežnost, je tudi  milost, da se bodo paradoksi, ki smo si jih nakopali, tudi razrešili. Zavestni osebni prispevek je oblika vzgona, poleta in preleta. Zrela osebnost je sama svoja centrala, ki transformira energijo in jo na različnih ravneh porablja.  

Raziskave kažejo, da se sledi otroških travm, ki niso pozdravljene, manifestirajo v kasnejših bolezenskih stanjih. Delno jih odpravljajo NLP in Stonove tehnike, meditacije, procesi odpuščanja. Seveda bi bilo preveč, da bi opisoval pogoje vseh različnih vrst bolezni in načinov njihovega zdravljenja. Nekaterih se nismo hoteli izogniti. Težišče je bilo na analizi dveh paradigem in različnih modelov zdravljenja. Opisovali smo tudi šolanje in naš zdravstveni sistem. 
  
Naučimo se (ali še bolje: prosimo Jezusa, ki je naš učitelj) usmerjati na božjo voljo, tako da si izprosimo božjo pomoč pri zdravljenju. V božjem kraljestvu, kamor želimo priti že smo. Tedaj gre za reprodukcijo božje ljubezni v nas. Dokler smo prestrašeni in zaskrbljeni, nismo svobodni.  Občutimo Boga v nas, da se ne bi napačno programirali. Marsikaj bi se dalo napovedati, pa smo (bili) zaslepljeni. Francoski pregovor pravi savoir pour prevoir, prevoir pour prevenir. Če smo vedno to, kar smo in razumemo jezik našega telesa in duha. Gotovo  je moj nauk, da se nikoli ne smem podhladiti. 

Karstadt (2018) piše o podhlajenosti kot kugi. Gre za to, da stalna premraženost generira kronične bolezni, ki spet prispevajo k premraženosti. Človek danes preveč sedi (homo sedentus) in se premalo fizično giblje. Sodobnik preveč dela z glavo in ima hladno srce. Nenavadno je, da ne govorimo o odtujitvi od sebe in svojih čustev.  

Karstadt (2018) se posveča hipotermiji - nizki telesni temperaturi kot resni dispoziciji za vrsto bolezni bolezni (npr. utrujenost, depresivno razpoloženje, izgorelost, slaba koncentracija, pozabljivost, alergije, astma, artritis, artroza, bolečine v sklepih, Raynaudov sindrom, panika, zamegljen vid, izpadanje las, glavobol, migrena, izguba libida, impotenca, pridobivanje na teži, visok krvni tlak, nizek krvni tlak …), saj sproži plaz nepravilnih delovanj na telesni in na psihični ravni. in kroničnih infekcij - vnetij. Nekoliko zvišana temperatura je odziv telesa, ki ga zmoreta pregnati dober imunski sistem in močna telesna pripravljenost. Če telo lahko ustvarja vročino, je usposobljeno za boj proti bolezni. Nizka telesna temperatura pa ni zdrava ali naravna. ni mar, ukvarjajo se z vročino. Zakaj je daleč od naravnega stanja, postala normalna. In ima jo kar 70 % bolnikov. Hipotermija je znak degeneracije in celične smrti. Hipotermija ni »kavalirski delikt«, kot jo radi obravnavajo v medicini. Tople nogavice niso primeren terapevtski ukrep za hipotermijo. Kaj naj storimo, nam razgrinja knjiga.

Podhladitvi so najbolj izpostavljeni starejši ljudje, predvsem tisti z nezadostno prehrano in neprimernimi oblačili, dojenčki, ki spijo v hladnih sobah, otroci brez nadzora, osebe pod vplivom alkohola, mentalno bolni posamezniki in ljudje, ki veliko časa preživijo zunaj (vojaki, brezdomci, pohodniki, planinci, lovci).

Tipični znaki podhladitve so: drhtenje, izčrpanost, zmedenost, nerodne poteze rok, izguba spomina, otežen govor, zaspanost, težave z vidom, otrdelost mišic. Pri otrocih so poleg naštetih znakov prisotni še svetlo rdeča in mrzla koža ter zelo nizka stopnja energije.

Normalna telesna temperatura človeka je nekje med 35 in 37 °C. O podhladitvi govorimo, ko pade telesna temperatura jedra telesa (notranjih organov in možganov) pod 35 °C. Pri splošni podhladitvi se upočasni delovanje encimskih sistemov, zaradi česar se telo pod določeno temperaturo ni več sposobno samo ogreti. Dejstvo pa je, da se pri nizki telesni temperaturi upočasni tudi presnova, kar lahko podhlajeno osebo tudi ohranja pri življenju. Blaga podhla ditev: Gre za padec telesne temperature med 2 in 35 ºC. Značilnosti blage podhladitve so jasna zavest, prisotni sta drgetanje in vznemirjenost. Srčni utrip in dihanje sta pospešena. Po teh znakih sodeč sklepam, da nisem podhlajen. Hitro me zebe in hitro mi je vroče. 

Najbolj neproduktivna drža je sekiranje zgolj sebe ali le drugih. Če delamo napake, dobimo opozorila skozi različne težave. Žal se začnemo spreminjati šele tedaj, ko nas nekaj prizadene. Radodarna narava nas uspava. Na tistem nivoju, kjer delamo napake, se začne zniževati energija in vibracija. Napakam na fizičnem nivoju sledijo opozorila v obliki težav na fizičnem nivoju. Lahko se pojavijo v obliki bolezni ali kakšnih drugih, za nas bolečih težav ali izgub.

Prehlajenost in druge bolezni so rezultat podhlajenosti. To pa smo zaradi preveč sedenja, preveč pitja hladnih tekočin. Paradoksalno je, da smo podhlajeni tudi ob segrevanju podnebja. Rabimo čim več d-vitamina, ki ga pridobivamo s sončenjem oz. ultrardečimi žarki. S prepogostim pitjem redčimo želodčne sokove in z njimi upočasnimo prebavo. Škoda je, da avtor dela iz svojih ugotovitev reklamo za infrardečo pečico.  

Nekateri ljudje, vključno s Tončko, morajo živeti z angliomi v glavi. Angliomi v glavi delujejo kot Damoklejev meč. Nikoli ne vedo, kdaj se jim bo zvrtilo v glavi, da bodo padli. Moji dve kili pri dimljah delujeta opozorilno. Gojiti brezskrbnost kljub skrbem. Stisko je treba sprostiti, da zadeve spet normalno delujejo.   

Literatura
- Ahčan Uroš (2015). Supermarket lepote. Ljubljana.  
- Anderson, G. (2008). 22 zakonov zdravja in vitalnosti. Kranj, Ganeš.
- Atkinson, W., W. (2010). Sugestija in avtosugestija. Ljubljana, Atelje. 
- Brofman, M. (2006). Ozdravite lahko kadarkoli. Sistem zdravljenja telesa kot ogledala. Ljubljana, Ara.   
- Byrne, R. (2011). Skrivnost. The secret. Ljubljana, Mladinska knjiga.
- Capuder, A. (2008). Henri Bergson, intuicija in misel. Celje, MD. 
- Campbell, T. Colin, Campbell, Thomas M. (2012). Kitajska študija : najcelovitejša kdajkoli izdelana študija o prehrani in osupljivih posledicah prehrane ter hujšanja na dolgoročno zdravje. Maribor : SITIS.
- Crawford, R. (1993). A Cultural Account of 'Health': Control, Release, and the Social Body. V: A. Beattie, M. Gott, L. Jones in M. Sidell (Ed.). Health and Wellbeing. London: A Reader. Macmillan 
- Chang, S. (2003). Popolni sistem samozdravljenja. Taoistične notranje vaje. Ljubljana, Tangram.
- Cottom, D. (2003). Why Education Is Useless. Philadelphia : University of Pennsylvania Press.
- Cyndi Dale (2016); Duhovna moč empatije. Odkrijte svoje intuitivne darove za sočutno povezavo. Ljubljana, Karantanija.
- Colbert, Don (2013). Sedem stebrov  zdravja. Ljubljana, Karis.
- Cox, P. (2003). Človek mora imeti sanje. Ljubljana, Lisac.
- Cox, D. & Hoover, J. (2002). Sedem korakov za doseganje nadpovprečnega v povprečnem svetu. Ljubljana, Lisac.
- Frece Lidia (et al., 2016). Čudoviti možgani : kako ohraniti zdrav um in dober spomin. The sharp brain. Priročnik. Ljubljana : Mladinska knjiga.
- De Angelis, B. (2004). Samozavest. Kako si jo pridobiti in živeti z njo. Ljubljana, Karantanija. 
- DeGrandis Robert (2003). Notranje ozdravljenje ob meditacijah postaj Križevega pota. Ignis   
- Dedopulos, T. (2006). Kabala. Uvod v ezoterično srce judovskega misticizma. Ljubljana, MK.  
- Dening & Philips (2007). Practical guide to creative visualisation. Manifest your desires. Minnesota.    
- Dowling Singh, K. (2016). Milina staranja. Ljubljana, Eno.
- Eden, D. (2012). Energijska medicina. Ljubljana, Gnostica. 
- Eden, D. (et al., 2013). Obljube energijske psihologije. Revolucionarno orodje za dramatične osebne spremembe. Ljubljana, Primus. 
- Eden, Donna, Feinstein, David (2015). Energija ljubezni : uporaba energijske medicine za ohranjanje cvetočih razmerij. The energies of love. Ljubljana : Gnostica.
- Enders, G. (2015). Čarobno črevesje. Kaj morate vedeti o delovanju črevesja? Ljubljana. 
- Fabrega, H. Jr., Silver Daniel B. (eds., 1973). Illness and Shamanistic Curing in Zinacantan. An Ethnomedical Analysis. Stanford University Press, Stanford, California. 
- Ferryjev, L. (1998): Novi ekološki red. Drevo, žival in človek. Ljubljana, Krt.
-	Frankl, (2015). Zdravnik in duša. Celje, MD.
- Foucault, M. (2009). Rojstvo klinike. Ljubljana, Študentska založba.
- Fuller, S. (2012). Humanity 2.0. What it Means to be Human Past, Present and Future. London, Palgrave Macmillan.
- Gavez, Gorazd (2000). Sedem zlatih resnic. Z meditacijo, vajami in hrano do zdravja in -sreče. Ljubljana, MK. 
- Gawain, Sh. (1982). Creative Visualization. New York, Bantham new age books. 
- Gawande Atul (2015).  Minljivost. Ljubljana, MK.
- Giblin, L. (2000). Kako se spretno sporazumevati za uspešno kariero, srečnejše družinsko življenje, boljše družabno življenje. Ljubljana, Amalietti.
- Goddard, Nevile (2015). Moč zavedanja. Na tvoj ukaz. Šmarje Sap. 
- Goleman, D. (2006). Social intelligence. London : Hutchinson.
- Goreta, Robert (2012). Prebujenje srca in duše [Elektronski vir] : navdihujoče pesmi in misli. Brezje : Osebna rast.
- Gradišnik Branko (2018). Iskanje  izgubljenega zdravja. Ljubljana, UMco.
- Hamilton, David (). Um zdravi telo. Ljubljana, založba Primus.
- Hay, L., L. (1994a). Moč je v tebi. Ljubljana, Rea. 
- Hay, L., L. (1994b). Življenje je tvoje : odslovi vse svoje bolezni ter v svoje življenje privabi ljubezen, srečo in bogastvo. Ljubljana, Iskanja.
- Hay, L. (1996). Telo je tvoje. Ljubljana, Iskanja.
- Hay, L. (2003). 101 pot do sreče. Ljubljana, Iskanja.
- Hay, L. (2004). ZMOREM, kako uporabljati afirmacije za spreminjanje vašega življenja. (V izvirniku: I Can Do, How to Use Affirmations to Change Your Life). Ljubljana, Rea.
- Hay Louis (et al. 2017). Ljubezen do sebe je pot do zdravja – izbirajte misli in hrano, ki utirajo pot do zdravja telesa in duha. Ljubljana.
- Ivanc, R. (2012). Vitka država. Mladina 15 | 13. 4. 2012.
-	Kaloper Urška (ured. 2016). Ustavimo staranje. Block the clock. Ljubljana, MK. 
- Karstadt Uwe (2018). Pohlajenost, kuga današnjega dne. Preprečimo zbolevanje zaradi stalne znižane temperature telesa. Ljubljana, Ara. 
- Kolman  Maria Ana (2016). Drevesa, miti legende, zdravje. 
- Kos Kecojevič, M., Marjanovič, Umek, L., Šušteršič N., Šimenc, M., Tašner, V. (2012).  Za kakovost javnih vrtcev in šol. Ljubljana, Pedagoška fakulteta.
- Kovačič Dare (2017). Psihološki koncepti, modeli in teorije bolečine. Anthropos, št. 49, str. 47-70.  
- Larson, Ch., D. (2010). Darilo zdravega razmišljanja  & Bodi hvaležen. Mengeš : Bird 
Publisher.
- Larson, Christian Daa (2015). Samozdravljenje : metode za revitalizacijo in zdravljenje telesa, čustev, razuma in duše. Healing yourself. Mengeš : Bird Publisher.
- Ledoux, J. (1996).  The emotional Brain. The Mysterious Underpinnings of Emotional Life. New York time Company.
-	Levine Peter (2015). Kako prebuditi tigra. Zdravljenje travm. Ljubljana, V.B.Z. 
- Lindripet Suzana (2006). Energetska samopomoč. Ljubljana, Angela. 
- Linn Denis (2009). Potovanje k duši. Ljubljana, Tangram. 
- Li Wu, Natalie Lauer (2017). Energijska medicina. praktični vodnik. aktivirajmo moč samozdravljenja s tradicionalno kitajsko medicino, ajurvedo in zdravljenjem čaker
Ljubljana, MK. 
-	Mantak Chia (2006). Taoistična pot transformacije stresa v vitalnost. Moč notranjega smehljaja, šest zdravilnih zvokov.  Gnostika. 
- Maxwell, J. & Dorman, J. (1998). Postanite vplivna osebnost. Kako pozitivno vplivati na tuja življenja? Ljubljana, Amalietti. 
- Maturana, H. R. & Varela F. J. (1998). Drevo spoznanja. Ljubljana, SH. 
- Megla Majda (2018). Stres, kuga sodobnega časa. Ljubljana, MK.
- Mikše, B. (et  al., 2007). Ljudje in varčevanje. Slovenska Bistrica, srednja ekonomska šola.
- McDougall,  J., A. & McDougall,  M., A. (2011). McDougallov načrt. Maribor, Sitis.  
- McDougall,  J., A. (2012). Izzivalno drugo mnenje. Maribor, Sitis.
- Miller, A. (2005). Upor telesa : telo terja resnico. Ljubljana : Tangram. 
- Miller, J.  P. (Ed., et  al., 2005).  Holistic Learning and Spirituality in Education: Breaking New Ground. New York, State University of New York Press. 
- Molière (2007). Le malade imaginaire. Paris,  Flammarion,
- Myss C. (2006). Posvečeni dogovori. Ljubljana, Iskanja. 
Myss, C. (2008). Pet mitov o zdravljenju. Ljubljana, Iskanja.
- Norris, G. (2009). Preproste poti k svetemu. Ljubljana, Govinda.
- Novak, M. (2006). O gojenju svobode. Razmišljanja o moralni ekologiji. Ljubljana, Študentska založba.
- Ogorevc, Marjan (2005). Samozdravljenje s karmično diagnostiko. Brežice, Samozaložba.
- Ogorevc, Marjan (2011). Sodobna bioterapija : s poudarkom na karmični diagnostiki in inte gralni biorgonomiji : napotki za bioterapevte in uporabnike zdravilskih storitev. Brežice, Samozaložba.
- Papuga, P., Globočnik Papuga P. (2007). Naša prehrana odsev nas samih. Vodnik do zdrave, uravnotežene prehrane. Komenda, Daofa.
- Pieper, J. (2002). Vera, upanje in ljubezen. Ljubljana, Družina.
- Pierret, J. (1995). The Social Meanings of Health. V: M. Auge, C. Herzlich (Ed.). The Meaning of Illness. Luxemburg: Harwood academic pbl.
- Pisk, N. (ured., 2011). Samozdravljenje : priročnik za bolnike. Ljubljana, Slovensko farma cevtsko društvo.
- Pretner, T. (2007). Preseganje vedenjskih vzorcev. Litija, Samozaložba. 
- Pušnik, T. (2002). Nekateri indikatorji duševnega zdravja dijakov GESŠ. V: Psihološka obzorja. Slovenska znanstveno-strokovna revija. 2002/1, str. 79-96.
- Ravnjak, V. (1993). Spoznavanje višjega jaza. Antropološki eseji. Maribor, Katedra. 
- Rozman, Sanja (1998). Peklenska gugalnica. Ljubljana, Vale Novak.
- Riso, W. (2012). Zdrave misli, zdravo življenje. Ljubljana, Mladinska knjiga.
- Ryan, M. J., (2005).  Stališče: hvaležnost : kako dajati in prejemati radost vsak dan svojega življenja. Ljubljana, Govinda.
- Sacks Oliver (2017). Noga, na katero se lahko opreš. Ljubljana, Umco.  
- Schwartz, Robert  (2017). Dar duše. 
- Simonton, O. C. (1988). Ozdraveti : kako preseči bolezen z lastnimi močmi. Priročnik  za bolnike z rakom in njihove svojce. (Getting Well Again 1978) Ljubljana, DZS. 
- Solomon, P. (2007). Meta-človek, priročnik za osebno preobrazbo. Ljubljana : Iskanja.
- Somers, S. (2013). Prodor medicine čez meje mogočega.  Skrivnosti vrhunskih zdravnikov, ki vam bodo spremenile življenje. Golnik, Faceforce.
- Sowers C, Peabody C D, Jerič A. (2005). Pot k dobremu počutju. Priročnik za uporabnike.: Eli Lilly.
-	Spitzer, Manfred (2016). Digitalna demenca. Ljubljana, Družina.
- Stojanović Ljubiša (1996). Zakoni bioenergije. Novi Sad. 
- Sršen, N. (2013).  Rak na duši. Ljubljana, 
- Škof Lenart, Košir Mazi Tina, Bjelica Maja, Furlan Štante (ured., 2015). Ekonomija izkoriš čanja narave in gajino trpljenje. Koper : Univerza na Primorskem, Znanstveno-raziskovalno središče, Univerzitetna založba Annales.
- Šulak, Tanja (1997). Obvladovanje stresa ali kako ukrotiti tigra in se pri tem celo zabavati. Ljubljana, Inštitut za varovanje zdravja. Sodobna pedagogika = Journal of contemporary educational studies. Let. 48, št. 5-6 (1997), str. 229.
- Taylor, S in Klinger, Sh. (2009). Skrivnost uspeha. Znanost in duh resničnega blagostanja. Tržič, Avrora. 
-Titan (2007). Potovanje duše. Ljubljana, Litera. 
- Ule, M. (2003).  Etične posledice novih ideologij zdravja in bolezni za zdravstveno nego. prispevek na konferenci. V: Zdravstvena nega v luči etike. Str. 131-138.
- Trojnar, F. (2005). Zaživite strastno. Osebna rast ustvarjalnega podjetnika. Maribor, F. Trojnar.
- Univerzalno življenje: Spoznaj se in se zdravi sam s pomočjo duha.  
- Volk, I. (2005). Bolečinsko telo: odpravljanje temnih in oblikovanje svetlih čustev. Nova Gorica, Educa.
- Ware, B. (2013). 5 najpogostejših obžalovanj pred smrtjo. Kako so mi umirajoči spremenili življenje. Brežice, Primus.
- Weber, M. (2012). Človek v ravnovesju. Nova razmišljanja o zdravju – s srcem, z logiko in intuicijo. Celje, Mavrica.
- Wesselman, H. & Kuykendall, J. (2008). Zdravljenje na svetih območjih. Ljubljana, Karan tanija.
- Zupanič, G. (ured., 2011). V razmislek: strategije naše prihodnosti. Ljubljana, Amalietti. 

Viri

- Adijo prehladi. Kako preprečiti oz. hitro pozdraviti bolezni dihal? 
- Creme, B. (2003). Intervju o zdravljenju. Share. http://www.share-international.net/slo/ publikacije/arhiv/ezoterika/bc_zdravljenje.htm.
- Goran G. (2006). Zdravje skozi družbene oči. Spekter, Študentski univerzitetni časopis. 16. 1. 2006. splet: http://www.spekteronline.net/clanek.asp?id=1353.
- Zaghet, A. (2006). Iskanje notranjega dragulja. Od diagnoze v psihosomatiki in grafologiji do komplementarnega in psihosomatskega zdravljenja. Trst, Mladika. http://www. meditacija. org/bozansko_nebozansko/iskrenost.htm.

.
.
.